ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 907/1038/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Баранець О.М., 

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс"

на рішення Господарського суду Закарпатської області
(суддя - Пригуза П.Д.)
від 12.12.2025
та постанову Західного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Бонк Т.Б., судді: Бойко С.М., Якімець Г.Г.)
від 10.03.2026

у справі № 907/1038/25

за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс"
про зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представників учасників справи:
позивача - Чумак В.П.
відповідача - Олійник Р.Б.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" (далі - ТОВ "Сонячна енергія плюс") про зобов`язання відповідача надати їй протягом 10 днів з дати набрання рішенням законної сили належним чином засвідчені копії відповідних документів ТОВ "Сонячна енергія плюс" згідно з прохальною частиною позову.

1.2. Позов мотивовано тим, що позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія Плюс" та володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 7 562 240,00 грн, що складає 10,55% статутного капіталу. Підставою звернення до суду позивач вказав те, що ТОВ "Сонячна енергія плюс" вимоги ОСОБА_1 щодо надання відповідної інформації та документів про господарську діяльність ТОВ "Сонячна енергія плюс" не виконало: 01.08.2025 зазначений лист-запит повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання.

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2025 у справі №907/1038/25 позов задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" протягом 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів та інформацію:

- належним чином засвідчені копії банківських виписок по усіх рахунках ТОВ "Сонячна енергія плюс", відкритих у будь-якому банку України та за кордоном, за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" з відображенням інформації, яка сума коштів станом на даний час знаходиться на відповідних рахунках;

- інформацію щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у ТОВ "Сонячна енергія плюс", перед третіми особами за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- інформацію щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є ТОВ "Сонячна енергія плюс", за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- належним чином засвідчені копії договорів, стороною яких є ТОВ "Сонячна енергія плюс", що укладені за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", з усіма додатками, додатковими угодами та документами, укладеними на їх виконання, платіжними інструкціями тощо;

- перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить (належало) ТОВ "Сонячна енергія плюс" на праві власності чи будь-якому іншому праві за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують наявність за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- інформацію щодо наявності/відсутності прав третіх осіб за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ "Сонячна енергія плюс" (в тому числі застави), та документи, які підтверджують відповідне;

- належним чином засвідчені копії положення про загальні збори та про виконавчий орган (за наявності);

- рішення загальних зборів про призначення директора (ів) за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" та трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- інформацію щодо того чи є (були) обмеження у директора (ів) за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені ТОВ "Сонячна енергія плюс" з юридичними та фізичними особами;

- належним чином засвідчені копії наказів і розпоряджень виконавчого органу товариства, прийнятих за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- інформацію про всі загальні збори, які скликались за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", та рішення, які на них були прийняті;

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують скликання загальних зборів, що відбулись за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", та рішення загальних зборів, прийняті на відповідних зборах, що оформлені протоколами загальних зборів;

- належним чином засвідчені копії рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку та виплату дивідендів за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", із доказами їх виплати учасниками товариства;

- належним чином засвідчену (і) копію (ї) статуту (ів) ТОВ "Сонячна енергія плюс", чинну (і) за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" з усіма змінами, та чинну станом на даний час (липень 2025 року);

- інформацію про наявність/відсутність філій, представництв у ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- належним чином засвідчені копії усіх фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- належним чином засвідчені копії фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби;

- належним чином засвідчені копії декларації з податку на прибуток за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- надати належним чином засвідчені копії положень та протоколи засідань наглядової ради ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- надати належним чином засвідчені копії положень ревізійної комісії ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс";

- інформацію про видачу та відкликання за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс" усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т. ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами ТОВ "Сонячна енергія плюс", із наданням належним чином засвідчених їх примірників;

- інформацію щодо наявності/відсутності судових справ, стороною в яких є ТОВ "Сонячна енергія плюс", із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову та наданням усіх документів, що знаходяться у відповідній судовій справі;

- інформацію щодо наявних ліцензій за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", в т.ч. на виробництво електричної енергії, із наданням належним чином їх засвідчених копій.

В частині позову стосовно надання доступу в режимі перегляду до облікової бази даних ТОВ "Сонячна енергія плюс", яка використовується товариством для податкової та іншої фінансової звітності - відмовлено.

2.2. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що товариство має своїм обов`язком надавати учаснику товариства будь-яку запитувану учасником інформацію, яка є відкритою, та не віднесена в установленому порядку до категорії інформації з обмеженим доступом.

Водночас, відмовляючи у задоволенні вимоги позивачки щодо надання доступу в режимі перегляду до облікової бази даних товариства, яка використовується ним для податкової та іншої фінансової звітності, суд першої інстанції вказав, що надання доступу в режимі перегляду облікової бази даних товариства не відноситься до інформації, а тому не може вимагатися учасником товариства. 

2.3. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2025 у справі №907/1038/25 залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з тих самих мотивів, що і суд першої інстанції.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2025 та постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №907/1038/25, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

3.2. Підставами касаційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" визначило пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

3.4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" підставою касаційного зазначає пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій застосовано положення статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 13.06.2024 у справі №906/211/23, від 09.07.2025 у справі №927/400/24, від 13.06.2024 у справі №906/392/23.

Доводи скаржника зводяться до того, що:

1) норми чинного законодавства чітко встановлюють перелік документів, що в обов`язковому порядку підлягають зберіганню товариством, при тому, що положеннями статуту, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства не встановлювався жодний інший перелік документів, що підлягає зберіганню товариством;

2) частина витребуваних документів не належить до переліку тих документів, які мають в обов`язковому порядку зберігатися, надаватися товариством учаснику, а це, в свою чергу, означає, що суд не мав підстав для ухвалення рішення про зобов`язання підприємства надати учаснику такі документи;

3) товариство зобов`язане зберігати річну фінансову звітність та зберігати документи, що підтверджують права товариства на майно, яким воно володіє або користується, тобто йдеться про наявне право власності чи інше речове право на майно, а не про інформацію, яке майно колись перебувало у власності чи користуванні. Отже, вимога позивачки надати документи про майно, яке належало товариству в минулому виходить за межі частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю";

4) так само за межі виходить і вимога про надання фінансової звітності за попередні періоди, який (вихід) базується на відсутності обов`язку у відповідача зберігати зазначені документи. Це свідчить, що позивачка неправомірно розширює законодавчо визначений обов`язок товариства щодо зберігання та надання документів, які відсутні у наведеному в статті 43 згаданого Закону переліку;

5) документи (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів та звіт про власний капітал), які входять до складу фінансової звітності, позивачка не просить витребувати, а суд, у свою чергу, позбавлений процесуальної можливості самостійно визначити перелік документів, які підлягають витребуванню та що визначені законом як складові частини фінансової звітності;

6) згідно з частиною п`ятою статті 238 Господарського процесуального кодексу України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Оскільки в цьому конкретному випадку позивачка в цій частині вимог просить суд прийняти так зване "умовне рішення", такі вимоги задоволенню не підлягають. Водночас, наявність таких документів позивачкою не доведена;

7) позивачка має відкритий та безоплатний цілодобовий доступ до Реєстру та має доступ до судових рішень в ньому та може отримати вичерпну інформацію щодо справ, стороною в яких є ТОВ "Сонячна енергія плюс";

8) витребувані позивачкою документи, зокрема, документи щодо виплати дивідендів учасникам товариства містять персональні дані учасників товариства, тоді як за позицією Верховного Суду, реалізуючи свої права, учасник товариства має право звернутися до останнього за отриманням інформації про діяльність такого товариства, а останнє зобов`язано надати таку інформацію в обсязі, який є достатнім для реалізації права на участь в управлінні, крім конфіденційної інформації про фізичних осіб. У свою чергу, суд не може допустити порушення вимог Закону України "Про захист персональних даних".

3.5. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 проти вимог та доводів останньої заперечує, мотивуючи його тим, що наведені скаржником висновки Верховного Суду не спростовують правової позиції судів попередніх інстанцій, а навпаки, підтверджують правомірність задоволення позову; усі документи, надання яких було зобов`язано судовими рішеннями, прямо пов`язані з господарською діяльністю товариства, належать до категорії документів, передбачених законом та статутом, а тому підлягають наданню учаснику товариства; ні статут товариства, ні законодавство України не містять обмежень щодо часових меж документів та не обмежують доступ лише до поточної інформації; посилання скаржника на публічність Єдиного державного реєстру судових рішень не може слугувати підставою для відмови у виконанні законної вимоги учасника товариства, так як право учасника отримати інформацію безпосередньо від товариства та право будь-якої особи ознайомитися з публічним реєстром це принципово різні за своєю правовою природою права, до того ж реєстр не відображає повної картини судової активності товариства, зокрема, позовних заяв, поданих товариством або до товариства, до моменту відкриття провадження; посилання скаржника на необхідність захисту персональних даних учасників у документах про виплату дивідендів є спробою уникнути виконання зобов`язання, тоді як за судовою практикою, наявність у документах персональних даних третіх осіб не є підставою для повної відмови у наданні інформації учаснику товариства, а лише вимагає від товариства як розпорядника персональних даних вжиття заходів щодо їх знеособлення, адже документи можуть бути надані із закритими або видаленими ПІБ інших учасників, паспортними даними, ідентифікаційними номерами тощо, при збереженні основної інформації про суми, дати та факти виплат, що є достатнім для реалізації позивачкою її права на контроль за діяльністю товариства. У відзиві позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна Енергія Плюс", код ЄДРПОУ - 37784089 та володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 7 562 240,00 грн, що складає 10,55% статутного капіталу. 

Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громад та актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Сонячна Енергія Плюс" засвідченим Гулянич Т.М., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу 12.06.2025, зареєстрованим в реєстрі за №609, 610.

Відповідно до пункту 2.2.3 статуту товариство набуває прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи управління та контролю, які діють відповідно цього статуту, інших внутрішніх документів товариства, що регламентують роботу органів управління та контролю товариства та чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 2.2.4 статуту орган або особа, яка відповідно до цього статуту, інших внутрішніх документів товариства, що регламентують роботу органів управління та контролю, або чинного законодавства України, виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах товариства, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до пункту 4.2 статуту, передбачено, що учасник товариства має право одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитися з річним балансом, даними бухгалтерської та іншої звітності, іншою документацією товариства, що стосується його діяльності.

11.07.2025 для реалізації своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацією, отриманні дивідендів, ОСОБА_1 як учасником ТОВ "Сонячна енергія плюс", через представника - адвоката АО "АГАРД" Круковську Р.І. було надіслано до ТОВ "Сонячна енергія плюс" лист-запит від 10.07.2025 з проханням надати інформацію та документи (перелік наведено у прохальній частині позову).

Як слідує з матеріалів справи, вказаний лист було надіслано на адресу ТОВ "Сонячна Енергія Плюс": Слов`янська набережна, буд. 13, м Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88000, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та чеком АТ "Укрпошта" (поштове відправлення № 0113304335890).

Проте, означений лист повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відомостями з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта" про вручення повернутого поштового відправлення за трек-номером № 0113304335890.

У зв`язку з неотриманням ТОВ "Сонячна Енергія Плюс" вказаного листа, представником ОСОБА_1 - адвокатом Круковською Р.І. було повторно направлено лист-запит у електронному вигляді з накладенням електронного підпису на електронну адресу ТОВ "Сонячна Енергія Плюс" - ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогою забезпечення учаснику ТОВ "Сонячна Енергія Плюс" - ОСОБА_1 доступу до витребуваних документів шляхом надсилання їй належним чином засвідчених копій на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 i ІНФОРМАЦІЯ_2 та належним чином засвідчених паперових копій на адресу: бульвар Лесі Українки, 23 Б, 4 поверх, м. Київ, 01133.

Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем позивачу витребуваних документів.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

5.2. Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 у справі №910/20309/21 зазначив, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

5.3. Предметом спору в цій справі є наявність/відсутність підстав для зобов`язання відповідача надати позивачці як його учасниці належним чином засвідчені копії визначеного нею переліку документів.

У контексті предмета спору, висновків судів попередніх інстанцій та доводів касаційної скарги в межах визначеної скаржником підстави касаційного оскарження, під час касаційного перегляду оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій підлягає з`ясуванню питання правомірності зобов`язання відповідача надати позивачці як його учасниці належним чином засвідчені копії визначених нею документів, зокрема тих, які в силу частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство зобов`язано зберігати.

5.4 Згідно з частинами першою та другою статті 96-1 Цивільного кодексу України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Пунктами 1, 5 частини третьої статті 96-1 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:

- брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

- одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом.

5.5. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

5.6. Згідно із пунктом 4.2 статуту учасник товариства має право одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитися з річним балансом, даними бухгалтерської та іншої звітності, іншою документацією товариства, що стосується його діяльності.

5.7. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

Частина перша статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначає, що товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

5.8. Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.

Відтак внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права. 

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 03.12.2020 у справі №910/13808/19, від 24.12.2020 у справі №911/73/20, від 29.08.2024 у справі №922/169/24, від 21.05.2025 у справі №922/3416/24, від 09.07.2025 у справі №927/400/24 та у справі №927/401/24.

Зокрема, у постанові від 21.05.2025 у справі №922/3416/24 Верховний Суд зауважив, що зі змісту норм статей 5, 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у сукупності із положеннями статей 96-1, 116 Цивільного кодексу України вбачається, що закон встановлює для юридичної особи імперативний обов`язок щодо надання її учаснику (засновнику) будь-якої інформації щодо діяльності (у тому числі і господарської) товариства. При чому перелік документів, що містять таку інформацію, не є вичерпним.

В контексті наведеного колегія суддів ураховує, що частина перша статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" містить перелік документів, з якого неможливо однозначно та вичерпно встановити усі конкретно визначені документи (назви таких), до яких товариство зобов`язано надати доступ його учаснику/учасникам (засновнику/засновникам), адже деякі з пунктів є загальною назвою пакета документів (зокрема, але не виключно, документи звітності; документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; документи бухгалтерського обліку), а деякі з них взагалі є відсилочними нормами (зокрема, "інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства"). 

Верховний Суд у постанові від 09.07.2025 у справі №927/401/24, яку врахували суди попередніх інстанцій, виснував, що положення статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не містять вичерпного переліку документів, які стосуються його діяльності, і, відповідно, право на ознайомлення з якими має його учасник, адже у вказаній нормі наведені як конкретні документи, що мають бути надані учаснику, наприклад статут товариства, протоколи загальних зборів учасників, так і групи документів, що можуть формуватися у зв`язку зі здійснюваною товариством діяльністю у певній сфері (документи бухгалтерського обліку, правовстановлюючі документи, інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства тощо), однак чіткий перелік яких недоцільно унормовувати через те, що назва, вид, форма, відповідних документів, встановлюються іншими нормативними актами, а господарська діяльність товариства потребує гнучкого регулювання.

З огляду на викладене, для з`ясування питання чи має учасник товариства право на ознайомлення з певним запитуваним ним документом, який прямо не визначений в статуті товариства та в Законі України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", вирішальне значення має з`ясування обставин того, чи підпадає запитуваний документ під певну категорію, що наведені у частині першій статті 43 указаного Закону. У випадку якщо певний документ підпадає під загальну категорію документів, учасник товариства має право на доступ до нього.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що товариство має своїм обов`язком надавати учаснику товариства будь-яку запитувану учасником інформацію, яка є відкритою, та не віднесена в установленому порядку до категорії інформації з обмеженим доступом. 

Основним критерієм такої інформації (документів як носіїв інформації), яка не може бути утаємниченою від учасника товариства, та має бути надана учаснику на його запит - чи стосується така інформація діяльності товариства та чи не віднесена вона до комерційної таємниці та/або конфіденційної інформації.

Також зазначили, що хоча приписами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а також положеннями Статуту ТОВ "Сонячна енергія плюс" не визначено обов`язку зберігання товариством документів, які підтверджують скликання загальних зборів, обліку рухомого чи нерухомого майна, документів, що знаходяться у судових справах, стороною в яких є (було) товариство та переліку належного відповідачу рухомого та нерухомого майна, така інформація не має грифу "з обмеженим доступом", а тому, за її наявності, має бути надана на запит учасника товариства.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2025 у справі №927/401/24 висловив правову позицію, що з огляду на зміст правового регулювання пункту 5 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 5, статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", яке закріплює право учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, суди мають надавати перевагу розширеному тлумаченню такого права учасника, зміст якого полягає в можливості ознайомлення учасником з будь-якими документами, які містять інформацію про діяльність товариства, без обмеження переліку та видів відповідних документів.

5.9. Скаржник у касаційній скарзі в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України наведені висновки судів попередніх інстанцій жодним чином не спростовує. Так доводи стосовно того, що частина витребуваних документів не належить до переліку тих документів, які мають в обов`язковому порядку зберігатися, надаватися товариством учаснику, а тому суд не мав підстав для ухвалення рішення про зобов`язання підприємства надати учаснику такі документи, скаржник наводить безвідносно до визначеної ним підстави касаційного оскарження.

Тоді як для спростування висновків судів попередніх інстанцій, наведених в оскаржуваних рішеннях судів у цій справі та обумовлених, серед іншого, розширеним тлумаченням права учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, зміст якого полягає в можливості ознайомлення учасником з будь-якими документами, які містять інформацію про діяльність товариства, без обмеження переліку та видів відповідних документів (постанова Верховного суду від 09.07.2025 у справі №927/401/24), скаржнику в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження недостатньо лише посилатись на правову позицію у справі, яка є подібною за суб`єктним складом/ предметом спору. Скаржник повинен довести, що зазначені ним правові позиції Верховного Суду щодо застосування конкретних норми права у подібних відносинах є свідченням порушення судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права, яке полягає у неправильному їх тлумаченні, застосуванні норм, які не підлягали застосуванню, або незастосуванні норм, які підлягали застосуванню, чого скаржник у цій справі не зробив.

У межах визначеної підстави касаційного оскарження з посиланням на відповідні висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 13.06.2024 у справі №906/211/23, від 09.07.2025 по справі №927/400/24, від 13.06.2024 у справі №906/392/23, скаржник не доводить, що суд не мав підстав для ухвалення рішення про зобов`язання товариства надати позивачці як учасниці останнього відповідні документи (наведені скаржником в частині відповідних доводів за текстом касаційної скарги) лише тому, що такі (їх частина) не належить до переліку тих документів, які мають в обов`язковому порядку зберігатися, надаватися товариством учаснику.

Доводи скаржника в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження з посиланням на відповідні постанови Верховного Суду фактично зводяться до заперечення позовних вимог в частині зобов`язання товариства надати позивачці як учасниці останнього документи про майно, яке належало товариству в минулому; документи фінансової звітності, зокрема за попередні періоди; інформацію про наявність судових справ, стороною у яких є ТОВ "Сонячна енергія плюс".

У контексті таких заперечень скаржник наголошує, що товариство зобов`язане зберігати річну фінансову звітність та документи, що підтверджують права товариства на майно, яким воно володіє або користується, тобто йдеться про наявне право власності чи інше речове право на майно, а не про інформацію, яке майно колись перебувало у власності чи користуванні.

При цьому відповідні доводи в частині документів, що містять перелік рухомого та нерухомого майна, яке належало (в минулому) товариству на праві власності чи будь-якому іншому праві, скаржник наводить безвідносно до визначеної ним підстави касаційного оскарження та не обґрунтовує належним чином іншими підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 2, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а отже такі (доводи) знаходяться поза межами поставлених перед Верховним Судом питань у межах цієї справи.

5.10. Водночас, заперечуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати копії усіх фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності товариства; фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби, скаржник стверджує, що позивачка не просить витребувати баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів та звіт про власний капітал, які входять до складу фінансової звітності, а суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визначити перелік документів, які підлягають витребуванню та визначені законом як складові частини фінансової звітності.

Відповідні доводи скаржник надводить з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13.06.2024 у справі №906/211/23, стосовно того, що позивачем не доведено чіткий перелік документів, обов`язок створення і зберігання яких покладено на товариство, а відтак не було чітко сформовано зміст позовних вимог щодо витребування конкретного переліку таких документів. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити витребувані позивачем документи в частині кадрових питань на їх відповідність частині першій статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Проте, виснуючи про таке в аспекті згоди з відповідними висновками судів попередніх інстанцій, Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 у справі №906/211/23 не виснував про неможливість витребування документів фінансової звітності, мета, склад і принципи підготовки якої, як і вимоги до визнання і розкриття її елементів, як вказує скаржник, визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", згідно з яким фінансова звітність складається з балансу (форма №1), звіту про фінансові результати (форма №2), звіту про рух грошових коштів (форма №3) і звіту про власний капітал (форма №4).

Наведені (процитовані) скаржником у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження висновки Верховного Суду стосувалися відмови в задоволенні позовних вимог в частині надання (направлення) учаснику копій всіх кадрових документів, а саме "інших документів, що регулюють питання праці/або засвідчують трудові відносини у ТОВ", та обумовлені тим, що за змістом пункту 11 частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство зобов`язано зберігати "інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства", тоді як за встановлених апеляційним судом обставин у справі №906/211/23 положення статуту товариства не передбачають конкретного переліку кадрових документів, що підлягають зберіганню товариством, а позивач у позовній заяві також не конкретизував такий перелік.

З огляду на наведене, Верховний Суд у справі №906/211/23 вважав правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем не доведено чіткий перелік документів, що регулюють питання праці, обов`язок створення і зберігання яких покладено на товариство, а відтак позивачем не було чітко сформовано зміст позовних вимог щодо витребування конкретного переліку таких документів. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити витребувані позивачем документи в частині кадрових питань на їх відповідність частині першій статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а також дійти висновку про належність визначеного позивачем способу захисту його корпоративних прав в цій частині.

Тоді як у справі, що переглядається, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати позивачці як учасниці останнього належним чином засвідчені копії усіх фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ "Сонячна енергія плюс" за весь період діяльності; фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ "Сонячна енергія плюс", що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби, суди попередніх інстанцій у межах розширеного тлумачення права учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, зміст якого полягає в можливості ознайомлення учасником з будь-якими документами, які містять інформацію про діяльність товариства, без обмеження переліку та видів відповідних документів (постанова Верховного суду від 09.07.2025 у справі №927/401/24), врахували зміст пункту 4.2 статуту ТОВ "Сонячна Енергія Плюс", яким визначено, що учасник товариства має право одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитися з річним балансом, даними бухгалтерської та іншої звітності, іншою документацією товариства, що стосується його діяльності. Ці положення не встановлюють буд-яких обмежень учасника в доступі до інформації.

До того ж, відповідно до пункту 1 розділу 2 Національного положення (стандарту) бухгалтерської звітності 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності, що, в свою чергу, свідчить про однозначність та очевидність переліку документів, які як складові фінансової звітності відповідач зобов`язаний надати позивачці як учасниці останнього у межах заявлених нею позовних вимог в цій частині.

Заперечення щодо зобов`язання надати позивачці як учасниці останнього фінансову звітність за попередні періоди, які зводяться до відсутності у відповідача обов`язку зберігати такі документи, як і доводи в частині його зобов`язання надати документи, що містять перелік рухомого та нерухомого майна, яке належало (в минулому) товариству на праві власності чи будь-якому іншому праві надання документів, скаржник наводить безвідносно до визначеної ним підстави касаційного оскарження та не обґрунтовує належним чином іншими підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 2, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а отже такі знаходяться поза межами поставлених перед Верховним Судом питань у межах цієї справи.

Тоді як задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства; законодавством не встановлено обмежень щодо реалізації окремих корпоративних прав певними особами в залежності від дати (часу) набуття таких прав, тому вимога позивача щодо надання інформації за увесь час діяльності товариства судом визнається правомірною.

Наведене за висновками судів попередніх інстанцій спростовує заперечення відповідача про відсутність у товариства обов`язку зберігати відповідні документи та, відповідно, відсутність підстав для надання учаснику товариства, зокрема, фінансової звітності за попередні періоди, позаяк, такі (доводи) суперечать нормам частини третьої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та не підтверджуються матеріалами цієї справи.

Тоді як скаржник у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій такі їх висновки жодним чином не спростовує.

5.11. Доводи скаржника з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 у справі №927/400/24, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 09.07.2025, стосовно того, що згідно з частиною п`ятою статті 238 Господарського процесуального кодексу України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Оскільки в цьому конкретному випадку позивачка в цій частині вимог просить суд прийняти так зване "умовне рішення", такі вимоги задоволенню не підлягають. Водночас, наявність таких документів позивачкою не доведена; стосовно того, що позивачка має відкритий та безоплатний цілодобовий доступ до реєстру та має доступ до судових рішень в ньому та може отримати вичерпну інформацію щодо справ, стороною в яких є ТОВ "Сонячна енергія плюс", Суд відхиляє, так як позиція апеляційного суду не може вважатись правовими висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, які в силу частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому Суд враховує, що у наведеній скаржником постанові, Верховний Суд про відповідне не виснував, постанову апеляційного суду залишив без змін лише в оскаржуваній частині, про що чітко зазначив у резолютивній частині своєї постанови, що, в свою чергу, обумовлено тим, що об`єктом касаційного оскарження у справі №927/400/24 була постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, яка в частині відмови в задоволенні позовних вимог жодною із сторін спору до суду касаційної інстанції не оскаржувалась, а відтак Судом не переглядалась (пункт 5.2 постанови Верховного Суду від 09.07.2025 у справі №927/400/24).

У межах питань, які фактично стали підставою звернення до Верховного Суду: щодо тлумачення змісту частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у аспекті вичерпності/ невичерпності переліку документів, який міститься у ній; щодо наявності/відсутності підстав для витребування оспорюваних документів у товариства як таких, що відносяться до документів бухгалтерського обліку та містять інформацію про господарську діяльності товариства у відповідності до пункту 13 частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", Верховний Суд не з`ясовував правомірність відмови в задоволенні вимоги про зобов`язання надати договори з іноземними покупцями / постачальниками (за наявності), яку апеляційний суд мотивував тим, що позивач у цьому конкретному випадку (у справі №927/400/24) у цій частині вимог просить суд прийняти так зване "умовне рішення", адже не довів, що товариство укладало договори з іноземними покупцями/постачальниками; така вимога фактично поглинається більш широкою вимогою надати всі договори з покупцями / постачальниками; інформацію про наявність судових справ, стороною у яких виступає товариство / підприємство / господарство, яка обґрунтована, серед іншого, тим, що позивач має відкритий та безоплатний цілодобовий доступ до реєстру та має доступ до внесених до нього судових рішень та може отримати вичерпну інформацію щодо справ, стороною в яких є товариство.

5.12. Зазначаючи за змістом касаційної скарги про те, що витребувані позивачкою документи, зокрема, документи щодо виплати дивідендів учасникам товариства містять персональні дані учасників товариства, з посиланням на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13.06.2024 у справі №906/392/23, стосовно того, що реалізуючи свої права, учасник товариства має право звернутися до останнього за отриманням інформації про діяльність такого товариства, а останнє зобов`язано надати таку інформацію в обсязі, який є достатнім для реалізації права на участь в управлінні, крім конфіденційної інформації про фізичних осіб, а суд, у свою чергу, не може допустити порушення вимог Закону України "Про захист персональних даних", скаржник не доводить у чому саме полягає допущене судами попередніх інстанцій порушення норм матеріального права в аспекті наведеної в цій постанові правової позиції Верховного Суду, адже окрім наведеного цитує норми відповідного Закону та рішення Конституційного Суду України.

Зокрема, посилаючись на наведену правову позицію Верховного Суду, скаржник жодним чином не спростовує висновки суду апеляційної інстанції, оскільки сам по собі факт наявності у документах персональних даних не звільняє товариство від обов`язку надати їх учаснику, оскільки останній реалізує передбачене законом корпоративне право. При цьому товариство вправі забезпечити баланс інтересів шляхом надання копій документів із знеособленням надлишкових персональних даних, тих які не є суттєвими для розуміння змісту господарської операції чи управлінського рішення, що цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду відносно цього питання, зокрема, викладеною в наведеній скаржником постанові.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, під час касаційного провадження у справі № 907/1038/25 не підтвердилася, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, підставами касаційного оскарження не обґрунтовані, підставою відкриття касаційного провадження не слугували, направлені на переоцінку встановлених у справі обставин, що виходить за межі касаційного розгляду, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, а тому судом касаційної інстанції і не розглядаються.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції.

7. Судові витрати

7.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячна енергія плюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №907/1038/25 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна 

О. Баранець