ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/518/26	Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.М. 	
Провадження № 33/817/311/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горського О.І. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 17 березня 2026 року о 23 год. 32 хв. по вул. Руська у м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області керував транспортним засобом Suzuki Liana (номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 Arce 0218, результат якого 0.21 ‰.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Горський О.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 на час прийняття рішення знаходився поза межами місця свого проживання, оскільки проходить службу в ЗСУ, а оскаржувану постанову йому було надіслано засобами електронного зв`язку у підсистемі “Електронний суд” лише 10.05.2026 року, тому лише з часу ознайомлення з її змістом зміг подати апеляційну скаргу.
Разом із тим, просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовує вимоги тим, що показник алкотестера — 0.21 ‰ є сумнівним оскільки наближений до допустимої норми. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки копію оскаржуваною постанови особі було направлено 10 травня 2026 року та лише після ознайомлення з її змістом ним була подана апеляційна скарга.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №617712 від 17 березня 2026 року, згідно з яким, 17.03.2026 року о 23:32 год в м. Бережани по вул. Руській, водій гр. ОСОБА_1 керував траснспортним засобом Suzuki Liana д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 arce 0218 результат якого становив 0,21 проміле. Водій ОСОБА_1 з результатом огляду погодився, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку із чим проведено огляд на стан сп`яніння, результат огляду 0,21 ‰ ;
- чеку тестування на алкоголь ОСОБА_1 від 17.03.2026 року, із якого вбачається, що результат тесту 0,21 ‰ ;
- направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до КНП Бережанська ЦМЛ від 17.03.2026 року;
- довідці начальника відділу поліції № 1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції Смакули М. від 27.03.2026 року про те, що згідно бази ІТС ІПНП гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;
- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕА №6855475 від 17.03.2026, згідно якої 17.03.2026 о 23:42:49 водій ОСОБА_1 . Керував транспортним засобом без чинного страхового полісу та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР;
- відеозаписі IMG_0818 з автомобільного відеореєстратора 70MAI А800S ін.№1113038014/1, на якому зображено рух транспортного засобу Suzuki Liana (номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 , та відеозаписі export-goeoq з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу та перевірку документів ОСОБА_1 , а також огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та результат огляду 0,21 проміле. З результатами огляду водій погодився, свою вину визнав. 
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з чим слід погодитись.
Доводи апелянта щодо сумнівності показника алкотестера — 0.21 ‰, який наближений до допустимої норми, вважаю такими що не заслуговують на увагу оскільки із свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Alcotest 6810 ARCE0218 № П 51 QM 0811 103 25 від 19.06.2025 року та № П 51 QM 2533 103 25 від 30.12.2025 року вбачається, що діапазон вимірювань приладу становить від 0,00 ‰ до 0,84 ‰, похибка = ±0,042 ‰. Зафіксований результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 0,21 ‰ перевищує встановлений законодавством України допустимий показник 0,2 ‰. Похибка засобу вимірювальної техніки не впливає на результат огляду оскільки навіть з її врахуванням, показник видихуваного ОСОБА_1 алкоголю перевищує допустиму законодавством норму.
При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 на долучених відеозаписах свою вину визнає, вказує що вживав алкоголь зранку та погоджується з результатом огляду.
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Підстав для скасування постанови не вбачається. 
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горського О.І. слід відхилити, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горського О.І. залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя