Справа № 136/2083/25
провадження № 2/136/794/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі - позивач) звернулася до суду, із зазначеним вище позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.11.2021 між позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1/4230162, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується платіжною інструкцією № 40024000-1 від 16.11.2021.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 25.01.2024.
15.03.2024 позивач звернувся до Липовецької державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_3 , оскільки станом на 24.01.2024 загальна сума заборгованості складала 72 834 (сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять чотири гривні) 57 коп.
29.03.2024 на адресу банку надійшла відповідь від Липовецької державної нотаріальної контори про те, що претензію кредитора до спадкоємців від 15.03.2024 щодо спадкоємців ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримано 21.03.2024 та заведено спадкову справу № 23/2024.
13.02.2025 та 03.04.2025 на ім`я ОСОБА_1 направлено вимогу сплатити заборгованість, в порядку передбаченому ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, проте вимога спадкоємець отримавши вимогу від 13.02.2025 для погашення боргових зобов`язань перед банком не звертався.
Позивач зазначає, що на момент смерті позичальнику на праві власності належало майно, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно увійшов у спадкову масу. Відповідач, як чоловік позичальника, є спадкоємцем першої черги за законом , при цьому аналіз положень ЦК України на думку позивача, дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні предявлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, що і було здійснено позивачем шляхом подання відповідного позову до Липовецького районного суду Вінницької області.
В ході судового розгляду справи судом за клопотанням позивача було залучено у справі як співвідповідача ОСОБА_2 . 
Відповідачі до суду відзиву на позовну заяву не подали.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 05.11.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано в Липовецької державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 23/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02.12.2025 від Липовецької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 23/2024.
02.01.2026 від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
06.01.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів.
07.01.2026 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача від 06.01.2026 та витребувано:
- від Комунального підприємства Липовецьке міжрайонне бюро технічної інвентаризації технічну документацію на нерухоме майно та кому на праві власності належить майно: за адресою АДРЕСА_1 ;
- від Відділу державної реєстрації Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області інформацію хто на момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
13.01.2026 від Липовецького відокремленого підрозділу КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» надійшли копії матеріалів технічної документації за адресою: АДРЕСА_1 .
06.02.2026 від Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшла запитувана судом інформація.
16.02.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, а також не заперечують щодо ухвалення у дані справі заочного рішення.
18.02.2026 ухвалою суду відкладено розгляд цивільної справи та визнано явку позивача Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - обов`язковою.
05.03.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залучення співвідповідача, а також про долучення до матеріалів справи доказів.
11.03.2026 судом задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_2 .
05.05.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, а також не заперечують щодо ухвалення у дані справі заочного рішення.
Відповідачі повідомлялися про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвал суду та судових повісток за зареєстрованою адресою їх місця проживання. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відміток відділення Укрпошти від 20.11.2025, 13.12.2025, 15.01.2026, 23.03.2026 та 13.04.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим конверти із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судові документи для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються врученими.
Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 16.11.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1/4230162 (а.с.9-13) відповідно до п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) строком на 60 місяці(в) – з 16.11.2021 року до 15.11.2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. 
Відповідно положень п. 1.2. кредитного договору кредит надається Позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника № НОМЕР_2 .
Відповідно до умов п. 1.4. кредитного договору Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: 
1.4.1. Процентну винагороду (надалі-проценти): щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором. 
1.4.2 Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі-комісія): щомісячно, в розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору.
Перерахування коштів Позичальнику на рахунок зазначений у п. 1.2. кредитного договору підтверджується платіжною інструкцією № 40024000-1 від 16.11.2021 (а.с.13), а також виписками з рахунку за період з 16.11.2021 по 20.10.2025 (а.с.14-30).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.31).
Згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/4230162 від 16.11.2021, укладеного між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_3 заборгованість становить 72 834,57 грн. та складається з наступного: 66 070,99 грн. – рахунок простроченої заборгованості, 2 350,00 грн. – рахунок простроченої комісії, 2 350,00 грн. – загальна сума реструктуризації по простроченій комісії, 1 472,12 грн. – загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам та 591,46 грн. – рахунок прострочених відсотків (а.с.8).
У позовній заяві та клопотанні про залучення у справі співвідповідача представник позивача зазначає, що спадкоємцями, які на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем та прийняли після неї спадщину є відповідачі по справі – ОСОБА_1 (чоловік спадкодавця) та ОСОБА_2 (син спадкодавця). 
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання клопотання представника позивача про витребування доказів, від Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшла інформація за № 07-11/358 від 04.02.2026 відповідно до якої на день смерті разом із померлою за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.115).
Відомостей щодо фактичного місця проживання відповідачів станом на час смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а так само відомостей щодо фактичного місця проживання самої ОСОБА_3 станом на цю ж дату, матеріали справи не містять.
З копії спадкової справи № 23/2024, заведеної 21.03.2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.65-79), вбачається, що позивач за вих. № 10451/930 від 15.03.2024 надіслав до Липовецької державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій вказав, що 16.11.2021 ОСОБА_3 уклала із банком кредитний договір № 1/4230162. Банку стало відомо, що боржник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому просить довести до відома спадкоємців, які звернулися в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, або виконавця заповіту (у разі наявності такого) про дану претензію. У випадку відсутності спадкоємців відкрити спадкову справу на підставі претензій АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та вжити заходів до охорони спадкового майна. 
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76307960 від 21.03.2024 (зворотна сторона а.с.73), після смерті ОСОБА_3 заповіти/спадкові договори не залишилися. 
Листом № 02-14/131 від 22.03.2024 (зворотна сторона а.с.74) Липовецька державна нотаріальна контора повідомила позивача, що претензію «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до спадкоємців від 15.03.2024 отримано 21.03.2024 та заведено спадкову справу № 23/2024, ніхто із спадкоємців ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався.
13.02.2025 позивач за вих. № 10451/341 направив відповідачу ОСОБА_1 , як спадкоємцю позичальника ОСОБА_3 вимогу до спадкоємців з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 1/4230162 від 16.11.2021 в сумі 72 834,57 грн. (а.с.38). Відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 отримав вказаний лист, позивачем суду не надано. 
03.04.2025 позивач за вих. № 10451/728 направив відповідачу ОСОБА_1 , як спадкоємцю позичальника ОСОБА_3 вимогу до спадкоємців з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 1/4230162 від 16.11.2021 в сумі 72 834,57 грн. (а.с.40). Відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 отримав вказаний лист, позивачем суду не надано. 
Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
Отже, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони нараховані позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який мав місце за життя спадкодавця.
В постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 61-25487 св18 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином закон пов`язує факт прийняття спадщини спадкоємцем зі встановленням обставини постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Водночас, доказів, які б вказували на обставину постійного проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації (постанова ВС у справі № 755/16414/18 від 29.07.2022 року).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація місця проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем в одному житловому приміщенні сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем.
Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (постанова ВС у справі № 295/15914/19 від 12.07.2022 року, від 21.10. 2020 року у справі № 569/15147/, від 12.01.2022 року у справі № 446/53/16-ц).
У справі № 204/2707/19 Верховний Суд погодився з висновками про те, що державна реєстрація позивача у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації.
Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що для визнання відповідачів такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , необхідно встановити факт їх постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Належних доказів, з яких вбачалося б, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Представник позивача не надав суду такі докази та не ініціював витребування таких доказів. Відповідачі у справі заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку до нотаріальної контори не подавали, про що свідчать матеріали спадкової справи № 23/2024 надані суду Липовецькою державною нотаріальною конторою.
Так само позивачем не доведено наявність у померлої ОСОБА_3 будь – якого майна, за рахунок якого потенційний спадкоємець, вступивши у спадщину та в межах вартості такого майна міг би нести відповідальність (виконати зобов`язання) за особу, цивільна (цивільно – процесуальна) правоздатність та дієздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю.
Так, у поданому до суду позові позивач зазначав, що на момент смерті позичальнику на праві власності належало майно, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно увійшов у спадкову масу. 
Водночас, згідно наданої представником позивача інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 466844610 від 05.03.2026 відомості про право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , - відсутні (а.с.135).
Окрім того, відповідно до інформації зазначеної Липовецьким відокремленим підрозділом КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» у листі № 4 від 09.01.2026, яка надана на запит суду за клопотанням представника позивача, станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 03 лютого 2003 року зареєстровано в цілому та записано в реєстрову книгу № 12, реєстровий № 1709 за ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житловий будинок, виданого 03 лютого 2003 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради № 3 від 29 січня 2003 року (а.с.94). 
З огляду на викладене суд констатує, що позивачем АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не зазначено та не надано суду жодного доказу про наявність за життя у спадкодавця на праві власності будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. 
Тобто підстави стверджувати, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є особами, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 та отримали в порядку спадкування, після смерті останньої майно, за рахунок якого та в межах його вартості могла б нести зобов`язання з погашення кредиторської заборгованості спадкодавця, у суду відсутні, оскільки таке суперечило б частині шостій статті 81 ЦПК України.
Оскільки в даній справі не встановлено коло осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , як і наявність будь – якого спадкового майна, що залишилось після її смерті, за рахунок якого можна було б виконати кредитні зобов`язання померлої позичальниці, в задоволенні позову про стягнення заборгованості померлої позичальниці ОСОБА_3 за вимогами кредитора АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.
Ухвалюючи вказане рішення суд звертає окрему увагу учасників справи на те, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: 
Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (місцезнаходження: вул. Євгена Чикаленка, 42/4, м. Київ, ЄДРПОУ: 14361575);

Відповідачі: 
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Повний текст рішення складено та підписано 14.05.2026.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ