Справа № 723/26/26
Провадження № 2/723/1124/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пташник А.М.
за участю секретаря судового засідання Яворської М.І.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про зміну способу стягнення аліментів,-
встановив:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Галина Михайлівна, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірваний відповідно до рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2024 року. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2024 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак позивач вважає, що відповідач з метою уникнення мобілізації на даний час свідомо офіційно не працевлаштовується, а від так на утримання сина сплачує 3 000 грн. 
Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму в розмірі 7 000 грн.
Представник відповідача – адвокат Казюк О.О. надав суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнає, просить відмовити в його задоволені, оскільки звертаючись до суду із даною позовною заявою, представник позивача не надав доказів про зміну матеріального та сімейного становища позивачки, а також не надав доказів зміни матеріального та сімейного становища відповідача, які би мали місце починаючи з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Повідомив суд, що сімейний стан відповідача не змінився з моменту винесення судового рішення. Як на день винесення рішення, так і на даний час відповідач не працює, не має постійного заробітку, що підтверджується довідкою Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №50 від 13 лютого 2026 року. Представник позивача не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Станом на час звернення представника позивача з даним позовом прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, згідно ст.7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2026 рік" складає 2817 гривні. Виходячи з цього мінімальний гарантований розмір аліментів має становити 50 відсотків вказаної суми, тобто 1408,50 грн., а не 7 000 грн., як вказує у своїх позовних вимогах представник позивача. Також адвокат Казюк О.О. вказує, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26 грудня 2025 року, які містяться в матеріалах справи – заборгованість відсутня та щомісячно відповідачем сплачується аліментів за рішенням Сторожинецького районного суду від 17.01.2024 року – 3024 грн., тобто в розмірі більшому, ніж визначено законом. 
Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Ільків Г.М. надала суду заяву, в якій просить цивільну справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надавав відзив та позов. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірваний відповідно до рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2024 року. 
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . 
Сторони записані батьками дитини.
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2024 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виданий відповідний виконавчий лист. 
Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Отже, закон покладає на того з батьків, що не проживає з його дитиною, обов`язок щодо утримання іншого з батьків, який проживає з їхньою дитиною, зокрема до досягнення їх дитиною трьох років.
При цьому, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постановах від 30 червня 2020 року по справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року по справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року по справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21) та від 22 серпня 2022 року по справі № 712/6313/21 (провадження № 61-3728св22).
При цьому, позивачем в спрямованому до суду позові належним чином не обґрунтовано з посиланням на відповідні належні та допустимі докази, покращення чи погіршення матеріального стану, стану здоров`я чи сімейного стану позивачки або платника аліментів відповідача.
При цьому, зазначені представником позивача в поданій до суду позовній заяві обставини, щодо навмисного не працевлаштування відповідача з метою уникнення мобілізації, не беруться судом до уваги, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що представник позивача, звертаючись до суду з відповідним позовом на обґрунтування своїх вимог, не зазначив жодних обставин, які визначені законом як підстава для зміни способу сплати аліментів та зміни розміру аліментів, - ні щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, ні щодо погіршення або поліпшення здоров`я дитини чи платника аліментів, тощо.
При цьому, представник позивача просячи суд змінити спосіб сплати аліментів, фактично просить суд збільшити їх розмір, однак належним чином не обґрунтовує таку зміну.
Так, згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, слід відмовити.
А також, оскільки, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Сторожинецького районного суду Антоніна ПТАШНИК