УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 761/42233/25
провадження № 51-1678 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року,
установив:
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 31 жовтня 2025 року залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №761/42233/25).
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 30 квітня 2026 року на підставі частини 4 статті 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаним рішенням апеляційного суду. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує, що апеляційним судом було допущено такі порушення:
постановлено оскаржувану ухвалу без вирішення питання про відвід судді апеляційного суду в порядку статей 80-81 КПК;
не надано оцінку доводам його апеляційної скарги про надсилання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 29 квітня 2026 року, подання ним клопотання про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, непроведення судового засідання та неналежну організацію процесу, а також залишення поза увагою суперечності у практиці судді ОСОБА_6 щодо стандарту безсторонності у справах.
Крім того, вказує на формальне посилання апеляційного суду на статтю 309 КПК.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до пункту другого частини другої статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з положеннями статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Параграфом 6 Глави 3 КПК визначено підстави, порядок вирішення питання про відвід та наслідки відводу судді (слідчого судді) в кримінальному провадженні. 
Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4- р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.
Відповідно до частини третьої статті 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
У частині першій статті309 КПК визначено конкретний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 309 КПК, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. У частині третій статті 309 КПК встановлено, що інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
З огляду на зміст зазначених положень КПК, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді не підлягає апеляційному оскарженню.
Згідно з частиною четвертою статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Так, суддя Київського апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам частини другої статті 396 КПК, дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню, та на підставі частини четвертої статті 399 КПК відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою.
Суд погоджується з таким висновком судді Київського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 30 квітня 2026 року такою, що повністю відповідає вимогам КПК.
Відповідно до змісту частини першої статті 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ті ухвали слідчого судді, суду, щодо яких така можливість прямо передбачена законом.
Такий підхід є усталеним у практиці Верховного Суду, який неодноразово зазначав, що відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням судового рішення, яке не підлягає апеляційному перегляду, є правомірною та відповідає вимогам КПК.
Згідно з положеннями статей 75 -81 КПК ухвали слідчого судді, суду про відмову в задоволенні заяви про відвід не підлягають окремому апеляційному оскарженню, а їх законність може бути перевірена лише під час апеляційного перегляду остаточного судового рішення у відповідному провадженні.
Так, ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді:
не припиняє кримінальне провадження;
не позбавляє заявника можливості надалі реалізувати свої процесуальні права, зокрема заявити відвід повторно за наявності нових підстав або порушувати це питання під час оскарження кінцевого судового рішення.
Таким чином, суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв у межах повноважень та відповідно до вимог КПК.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, за умов, що такі обмеження мають законну мету та не порушують саму суть цього права.
Цей суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що:
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не гарантує багатоінстанційного перегляду кожного процесуального рішення;
держава має право встановлювати процесуальні фільтри та обмеження щодо оскарження проміжних ухвал.
Відсутність апеляційного/касаційного перегляду ухвали про відмову у відводі слідчого судді не порушує Конвенцію, оскільки заявник не позбавлений можливості захисту своїх прав у межах цього кримінального провадження. 
Доводи скаржника про невирішення апеляційним судом його заяви про відвід судді в цілому не впливають на правильність оскаржуваного рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Що стосується доводів касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку доводам його апеляційної скарги, то Суд наголошує, що оскільки згадана ухвала слідчого судді не може бути предметом перегляду апеляційного суду, то у цього суду були відсутні процесуальні підстави для надання відповідей на доводи апеляційної скарги.
Підстав для висновку про істотні порушення вимог КПК, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, Суд не встановив.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги касатора відсутні, а тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити. 
Керуючись пунктом другим частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити  ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3