Справа № 373/2488/25
Провадження № 2/373/152/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне рішення)
29 травня 2026 року        м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючої судді Залеської А.О.,
за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, повернення коштів та стягнення моральної шкоди,
установив:
Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:
- зобов`язати відповідача прийняти від нього товар, що не відповідає опису на сайті, за свій рахунок;
- стягнути із відповідача на свою користь сплачені за товар кошти в розмірі 1848,00 грн та витрати показані з доставкою товар в сумі 148,00 грн;
- стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн
Позовні вимоги у змісті позову та в судовому засідання обґрунтовані наступним.
17.07.2025 позивач ОСОБА_1 здійснив покупку на інтернет-сайті yu.com.ua у ФОП ОСОБА_2 , замовивши акумуляторну болгарку та акумуляторну міні-пилку загальною вартістю покупок 1848,00 грн. Доставка була оформлена на відділення «Укрпошта» накладним платежем (післяплата), яку він оплатив. Після отримання товару, він протестував його та виявив, що він не відповідає заявленим характеристикам. Вони виявилися швидше «муляжом» або «дитячою іграшкою», непридатними для роботи, оскільки не працювали більше 1 хв. навіть в «холостому» режимі, при тому що на сайті заявлено 3 год. безперебійної роботи з поверхнями. Наступного дня 18.07.2025 позивач ОСОБА_1 відправив товар назад продавцю ФОП ОСОБА_2 через «Укрпошту», оплативши вартість зворотної доставки та оформивши отримання товару адресатом з післяплатою у сумі, яку він сплатив за товар, розраховуючи, що тільки в такий спосіб він матиме гарантію повернути сплачені кошти. Відповідач відмовився отримувати товар на умовах післяплати, а отже відмовився повертати сплачені позивачем кошти. У переписці через мобільний застосунок «Viber» продавець зажадав, щоб він зняв умову отримання товару післяплати, мовляв лише на такій умові товар буде прийнятий та за 14 днів розглянеться його звернення щодо можливості повернення коштів. На таке він (позивач) не погодився, оскільки побоювався обману, так як вже ознайомився з численними негативними відгуками споживачів щодо даного сайту та недобросовісності продавця, були випадки, коли споживачі залишались і без товару і без коштів. Оскільки продавець не прийняв від нього товар, то 06.08.2025 у місцевому відділенні «Укрпошта» (с. Циблі) він отримав його назад. Просив суд захистити його право споживача на розірвання договору купівлі продажу та повернення сплачених за товар коштів. Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає в нервовому напруженні, втраті вільного часу, психологічних незручностей, пов`язаних з поданням цього позову.
Процесуальні рішення та дії у справі.
Вищевказана цивільна справа перебувала на розгляді у судді Керекези Я.І., яка 25.08.2025 ухвалою відкрила провадження та призначила справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
10.09.2025 представник ТОВ «НЬЮ СТОРЕ», якого позивач у своєму позові спершу вказав відповідачем, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивувавши тим, що належним відповідачем у відносинах з позивачем являється не Товариство, а фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , яка здійснює торгівельну діяльність з використанням мережі інтернет та отримала кошти від позивача. 
24.09.2025 ухвалою суду за клопотанням позивача від 23.09.2024 замінено відповідача у даній справі з ТОВ «НЬЮ СТОРЕ» на ФОП ОСОБА_2 .
04.12.2025 головуюча у цій справі суддя Керекеза Я.І. звільнена у відставку відповідно до рішення ВРП №2606/0/15-25 від 04.12.2025.
27.01.2026 суддя Залеська А.О. своєю ухвалою прийняла справу до провадження та розпочала розгляд справи з спочатку у судовому засіданні.
Відповідачка ФОП ОСОБА_2 в призначені судові засідання 16.03.2026, 10.04.2026 та 18.05.2026 не з`явилась, про суть спору, час та місце розгляду справи на всі судові засідання повідомлена належно: поштовою кореспонденцією (отримана 22.04.2026) та оголошенням на вебсайті Судової влади України. 
Відзив на позов відповідачка не подала, інших заяв та клопотань від неї до суду також не надходило. 
За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз та оцінка доказів.
Позивач в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що 17.07.2025 на інтернет-сайті yu.com.ua у продавця ФОП ОСОБА_2 оформив замовлення на купівлю інструментів загальною вартістю 1848,00 грн, з яких: 749,00 грн – вартість акумуляторної «болгарки»; 1099,00 грн – вартість акумуляторної міні-пилки. Доставка замовлення була здійснена у відділення «Укрпошти» накладним платежем (післяплата). Здійснивши повну оплату за товар на рахунок ФОП ОСОБА_2 , він приніс покупку додому та одразу перевірив болгарку, після чого виявив, що нею неможливо користуватись, адже за хвилину «холостої» роботи вона вимкнулась, її обороти явно не відповідали заявленим на сайті. Інструкції були на незрозумілій мові до інструментів не було додано гарантійного талону, не вказано сервісні центри в Україні для обслуговування. Він зрозумів, що це не сертифікований товар, який не відповідає заявленим характеристикам, а тому акумуляторну пилку він навіть не включав та вирішив повернути обидва товари продавцю. Він одразу зателефонував за номером телефону, що був вказаний на інтернет-сайті та вийшов на спілкування з продавцем по «Viber», в результаті чого, вони домовилися про повернення товару через АТ«Укрпошту». 18.07.2025 він оформив відправку товару продавцю та вручення його адресату після сплати вартості, тобто після повернення йому сплачених за товар коштів. Однак продавець не забрав товар, так як відмовився повертати позивачу кошти. 
Копія фіскального чеку АТ «Укрпошта»: онлайн платіж №127 № HTdX0iSKzxM свідчить про те, що 17.07.2025 о 13:24 год.  ОСОБА_1 отримав товар, який він замовив на інтернет-сайті yu.com.ua, та зі своєї платіжної картки НОМЕР_1 здійснив переказ коштів на рахунок продавця ФОП ОСОБА_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 в сумі 1848,00 грн за товар та сплатив комісійну винагороду за переказ - 46,96 грн (а.с.3).
Копія фіскального чеку «Укрпошта»: онлайн платіж №126 Чек № qB1K28xXwNg від 17.07.2025 свідчить, що ОСОБА_1 у ВПЗ № 08454 (с. Циблі) оплатив послуги доставки товару від ОСОБА_2 в сумі 85,74 грн (а.с.3). 
Згідно поданих суду документів 18.07.2025 о 14:45 год ОСОБА_1  у тому ж відділенні «Укрпошта» № 08454 (с. Циблі) оформив відправу /повернення товару на ім`я ОСОБА_2 до відділення: Авангард, Одеський район, Одеська обл. 65120, з описом вкладення: акумуляторна міні-пилка вартістю 1099,00 грн; акумуляторна болгарка вартістю 749,00 грн. Дана обставина підтверджується копією опису вкладення в посилку АТ «Укрпошта» від 18.07.2025; копією фіскального чеку (онлайн платіж №114 Чек № h05vbQJGS_0, 1178.3.7672 від 18.07.2025) про оплату за пересилання 129,24 грн; копією товарно-транспортної накладної АТ «Укрпошта» за № 0845400042942 від 18.07.2025 на пересилку товару (електротовари) одержувачу: ОСОБА_2 , де вказано, що сума післяплати для одержувача складає 1848,00 грн (а.с.4-6). 
Фіскальним чеком АТ «Укрпошта» №19 Чек № q0H0z4AW8hc від на суму 15,00 грн, від 05.08.2025 а також відомостями в ТТ, на упаковці товару підтверджується, що товар, який ОСОБА_1 відправив на адресу ФОП ОСОБА_2 , повернувся йому як не отриманий. (а.с.7, 43).
З переписок (скріншотів мобільного додатку «Viber» з телефону ОСОБА_1 ) вбачається, що позивач після того як 17.07.2025 отримав покупку від ФОП ОСОБА_2 , з наступного дня, у період з 18.07.2025 по 11.08.2025 вів переписку з абонентом «Manager Magazine» за номером телефону продавця НОМЕР_4 , що був розміщений на сайті yu.com.ua - продавець ФОП ОСОБА_2 , з приводу придбаного товару, а саме: акумуляторна пилка марки «MINI ELECTRIC CHAIN SAW»; акумуляторна болгарка «Portable Lithium Electric Angle Grinder». 18.07.2025 позивач повідомив продавця, що товар не відповідає заявленим характеристикам та вказав про те, що оформив повернення товару, надіславши скріншот ТТН, а також повідомив про умови повернення з післяплатою (накладним платежем), вказавши, як номер своєї платіжної картки для повернення коштів, так і номер рахунку. З цієї переписки видно, що продавець категорично відмовлявся повернути позивачу кошти за надісланий (повернутий) товар та просив зняти умову отримання товару післяплати. Позивач на таку умову не погодився та наполегливо вимагав повернути йому кошти за товар та забрати його назад. Врешті переписка закінчується тим, що позивач повідомив продавця, що він отримав товар назад та планує звертатися до суду за захистом своїх прав як споживача. Також позивач знайшов інформацію на сайті про продавця та зробив скріншоти негативних відгуків стосовно обману покупців та невідповідність отриманого товару його опису на сайті (а.с.8-43).
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №35884386 від 09.09.2025 свідчить, що ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з 31.07.2023 зареєстрована як фізична особа-підприємець, місце її знаходження (реєстрації): АДРЕСА_1 . Види економічної діяльності: 47.91 - Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний), 47.99 - Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.72-73).

Правове регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ч.2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст. 666 ЦК України, якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
За правилами ч.1,2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Відповідно до положень частин 1-4 статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. 
Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними.
За правилом ч.5 ст. 698 ЦК України покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.
Відповідно до статті 699 ЦК України, пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. 
Відповідно до ч.1 ст. 700 ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.
Згідно частин першої-другої статті 704 ЦК України, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця.
Відповідно до частини першої статті 706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.
Разом з тим, відповідно до положень статті 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.
За правилами п. 4 ч.1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором, зокрема: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Крім цього, відповідності до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
За правилами ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно частини 3 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно п.8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.
Згідно п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено: у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача (ч.3 ст. 8 Закону )
Водночас, відповідно до статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ.
Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. 

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

За змістом ч.ч.3, 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями (договір на відстані) споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.
Згідно висновків викладених у постанові ВС від 16.10.2019 (справа № 235/1462/17), в разі укладення договору на відстані права споживача визначаються ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду правочинів.
За правилами ч.4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.
У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.
Згідно з ч.7 ст. 13 Закону до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону.
Відповідно до положень частин 5-7 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). 
У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості.
Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції.
Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору.
Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. ( ч.9 ст. 12 Закону)
Окрім цього, відповідно до п. 1 ч.7, ч.8 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. 
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні спору.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як зазначає Верховний Суд у постанові від 07.06.2022 у справі № 910/15998/20, під стандартом доказування слід розуміти ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину – доведеною. Тобто, мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
Стандарт доказування – це міра юридичної аргументації, якої стороні потрібно досягнути у контексті обґрунтування своїх доводів, для того, щоб суд з ними погодився. Верховний Суд у Постанові від 04.03.2024 у справі № 400/4966/21 підкреслює, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» або ж «перевага доказів»; «наявність чітких і переконливих доказів»; «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У цій справі судом встановлено, що між ОСОБА_1 (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець) склались відносини притаманні договору купівлі-продажу продукції на відстані, внаслідок чого 17.07.2025 позивач здійснив покупку товару, розміщеного на інтернет-сайті yu.com.ua продавцем ФОП ОСОБА_2 , а саме: акумуляторної пилки марки «MINI ELECTRIC CHAIN SAW»; акумуляторної болгарки «Portable Lithium Electric Angle Grinder», загальною вартістю цих двох виробів: 1848,00 грн. Позивач замовив доставку товару через АТ «Укрпошта» та 17.07.2025 отримав посилку від продавця та здійснив оплату товару шляхом переказу коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 зі своєї платіжної картки, а також оплатив послуги пошти щодо доставки товару та комісійну винагороду за переказ коштів. 
Роздивившись та протестувавши вдома куплені інструменти ОСОБА_1 виявив невідповідність придбаного товару характеристикам, заявленим на інтернет-сайті продавцем (значно менша потужність та кількість обертів, вимикання вже після 1 хв роботи), а також виявив відсутність інструкції по використанню на українській мові, гарантійних зобов`язань продавця (виробника), ненадання відомостей про сервісне обслуговування тощо. За таких обставин позивач наступного дня – 18.07.2025 оформив повернення товару через АТ «Укрпошта» продавцю ФОП ОСОБА_2 до відділення: Авангард Одеська область, з післяплатою, тобто отримання товару продавцем мало здійснюватися після оплати - повернення грошових коштів в сумі 1848,00 грн на рахунок позивача. 
Дії позивача спрямовані на повернення товару покупцю на наступний день після його отримання (тобто в межах 14-денгого строку) та вимога повернути сплачені за товар кошти відповідають вищенаведеним положенням ст. 9, ч.ч. 3,4 ст. 12, ч.ч. 4-9 ст. 13, ч.7,8 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та свідчать про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного на відстані.
У свою чергу продавець ФОП ОСОБА_2 (відповідач) товар не забрала, вимагаючи від покупця ОСОБА_1 повернення товару без оплатно, тобто без повернення позивачу коштів, які він сплатив на рахунок відповідача при купівлі товару, ускладнюючи процедуру повернення коштів надуманими причинами та власними умовами, які є нікчемними, оскільки суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів». 05.08.2025 товар повернувся назад ОСОБА_1 зі складу АТ «Укрпошта», оскільки продавець його не забрав і кошти за позивачу не повернув. 
Вищевказані обставини встановлені на підставі товаро-транспортних накладних, чеками АТ «Укрпошта», скріншотами переписки позивача та продавця у мобільному застосунку «Вайбер», а також оглянутими в суді інструментами, які позивач купив у продавця ФОП ОСОБА_2 по рекламі продукції на інтернет сайті yu.com.ua. 
На момент звернення до суду придбаний позивачем товар залишається у нього та знаходиться в упаковці, оглянутий судом, видимих зовнішніх ознак експлуатації немає.

Отже, за результатами встановлений обставин та за відсутності у відповідачки заперечень проти позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання продавця (відповідача) прийняти товар від покупця (позивача) та стягнення з відповідачки на користь позивача сплачених ним коштів за придбання товару в сумі 1848,00 грн та 148,00 грн понесених позивачем витрат на оплату послуг поштового зв`язку з пересилки товару.

Заподіяння матеріальної та моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
За змістом ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема: з договорі та інших правочинів, із завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, безпосередньо з актів цивільного законодавства.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 09.11.2016 у справі №6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
За загальним правилом, визначеним в ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.3,4 ст. 23 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц визначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення. 
Під моральною шкодою у справах про захист прав споживачів слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.
Моральна шкода внаслідок порушення прав споживача може полягати, зокрема: у душевних переживаннях у зв`язку з продажом товару, який не відповідає заявленим характеристикам та очікуванням споживача, не може використовуватися за призначенням, є несертифікованим в Україні або фальсифікованим; у порушенні прав на гарантійне обслуговування товару, інших цивільних прав споживача в тому числі на повернення сплачених за товар коштів у випадку розірвання договору купівлі-продажу протягом чотирнадцяти днів від дня отримання товару.
Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність шкоди, протиправність її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Всі ці елементи присутні у спірних правовідносинах у даній справі, а отже є підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, спричиненої позивачу. 
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування позивачу немайнових втрат (моральної шкоди), суд звертає увагу на те, що позивач не надав письмових доказів фактичних душевних страждань, перенесеного нервового напруження тощо на підтвердження спричинення йому моральної шкоди у заявленому розмірі (5000,00 грн). Разом з тим, встановлені судом обставини, за яких відбулося порушення прав позивача з вини відповідача, проігноровані відповідачем законні вимоги прийняти товар та повернути сплачені за нього, тривалість невирішеного питання та судовий процес по відновленню порушеного права, беззаперечно негативно відобразились на повсякденному житті позивача його психологічному стані та нервовому напруженні, що потребує справедливої сатисфакції, шляхом часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 2500,00 грн.

Розподіл судових витрат
За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні позову та не сплачував його, а тому в силу ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у визначеному Законом розмірі: 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 268, 273, 279-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, повернення коштів та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.

Зобов`язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 товар, придбаний ним 17.07.2025 через інтернет-сайт, а саме: акумуляторну міні-пилку «MINI ELECTRIC CHAIN SAW»; акумуляторну болгарку «Portable Lithium Electric Angle Grinder», за свій рахунок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за товар кошти в сумі 1848,00 грн ( одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень) та витрати, пов`язані з пересилкою коштів та доставкою товару до відділення «Укрпошти» в сумі 148,00 грн (сто сорок вісім гривень).
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) моральної шкоди.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення, а відповідачем – з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. 
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 , 
відповідачка – фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя      А.О. Залеська