ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1304/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Трофімова І.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного підприємства "МАНУЕЛЬ" (45605, Волинська обл., Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, 62) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "СІП ГРУП" (61089, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 277) 	
про 	стягнення 73'224 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "МАНУЕЛЬ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІП ГРУП", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 73'224 грн за договором №07/2023 від 05.07.2023, у зв`язку з простроченням оплати за послуги з перевезення.
Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1304/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.04.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.04.2026 була вручена відповідачу 20.04.2026, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.
05.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СІП ГРУП" (далі - відповідач, замовник) та Приватним підприємством "МАНУЕЛЬ" (далі - позивач, перевізник, виконавець) укладено договір №07/2023 про надання транспортних послуг (далі - договір).
Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов`язується здійснювати перевезення вантажу та передавати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Найменування, кількість або маса (вага) вантажу, строки його перевезення узгоджуються Сторонами в заявці-договорі на перевезення вантажу. 
Згідно з п. 6.1. договору надання транспортних послуг від 05.07.2023 №07/2023 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2023, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
Відповідно до п.6.2. зазначеного договору сторони передбачили, що у разі, якщо після закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін письмово не заявила іншій стороні про бажання розірвати цей договір, він вважається продовженим на один рік на умовах, які в ньому передбачені. 
Згідно з п.6.2 договору, останній був пролонгований у 2024 та 2025 відповідно, оскільки сторони не заявляли про бажання розірвати цей договір. 
30.01.2025 між сторонами було підписано заявку на перевезення №05 до договору від 05.07.2023 № 07/2023. 
Відповідно до умов заявки на перевезення ПП "МАНУЕЛЬ" зобов`язувався здійснити перевезення (надати послуги) по маршруту м.Гдиня (Польща) – м.Рівне (Україна) вантажним автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . 
На виконання умов заявки на перевезення №05 від 30.01.2025 ПП "МАНУЕЛЬ" надало послуги з перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно транспортною накладною (CMR) від 12.02.2025 №2614. 
Відповідно до умов заявки від 30.01.2025 №05 вартість перевезення становить 1700 доларів по курсу НБУ на день завантаження, умови оплати – після отримання оригіналів документів 14 банківських днів. 
Відповідно до гр. 4 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 12.02.2025 №2614 дата завантаження 12.02.2025. 
Згідно з довідкою Національного банку України від 08.04.2026 курс НБУ долара США до гривні станом на день завантаження (12.02.2025) становив 41,6696 (1700 х 41,6696 = 70'838,32 грн.) 
Згідно підписаного між сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 14.02.2025 №31 сторони за угодою сторін змінили ціну і визначили вартість перевезення у розмірі 73'224,00 грн. 
При цьому, оплату за надані послуги перевезення ТОВ "СІП ГРУП" не здійснило. 
Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за послуги перевезення становить 73'224,00 грн. 
27.02.2026 на адресу ТОВ "СІП ГРУП" було надіслано вимогу про сплату боргу, а також повторно надіслано оригінали документів, а саме: рахунок на оплату №33 від 14.02.2025, CMR №2614 від 12.02.2025, однак заборгованість відповідачем так і не сплачена.
Такі обставини свідчать про порушення прав та охоронюваним законом інтересів позивача і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови. Договір підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками. Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсними. Таким чином, укладений між сторонами договір на транспортування вантажу автомобільним транспортом є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Відповідно до умов заявки від 30.01.2025 №05 вартість перевезення становить 1700 доларів по курсу НБУ на день завантаження, умови оплати – після отримання оригіналів документів 14 банківських днів.
27.02.2026 на адресу ТОВ "СІП ГРУП" було надіслано вимогу про сплату боргу, а також повторно надіслано оригінали документів, а саме: рахунок на оплату №33 від 14.02.2025, CMR №2614 від 12.02.2025, однак заборгованість відповідачем так і не сплачена. 
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу або позов. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг на суму 73'224 грн.
Крім того, Позивач в позовній заяві просить відшкодувати суд 15'000 грн компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи та докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України):
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Так, відповідно до положень ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом із тим, згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону).
Ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Представником позивача в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги №Д20/03/26-1 від 20.03.2026; акту приймання - передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №Д20/03/26-1 від 25.03.2026; рахунка фактури №25/03/26-2 від 25.03.2026; платіжної інструкції №2266 від 01.04.2026; ордера АС №1179897 від 25.03.2026.
Дослідивши зазначені докази, господарський суд зазначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Враховуючи наведене, подані до суду докази в сукупності приймаються, як належні, а витрати Приватного підприємства "МАНУЕЛЬ" на професійну правничу допомогу, за таких обставин, підлягають розподілу в розмірі 15'000 грн.
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
У розрізі спірних правовідносин, при вирішенні даної справи судом також враховано правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію розумності їхнього розміру, а тому підлягають задоволенню в сумі 15'000 грн.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІП ГРУП" (61089, м.Харків, пр. Героїв Харкова, 277, код ЄДРПОУ 41385877) на користь Приватного підприємства "МАНУЕЛЬ" (45605, Волинська обл., Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, 62, код ЄДРПОУ 43155086) заборгованість у сумі 73'224 грн за договором №07/2023 від 05.07.2023, у зв`язку з простроченням оплати за послуги з перевезення, 2662,40 грн судового збору та 15'000 витрат на професійну правничу допомогу .
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ст. 256, 257 ГПК України рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:
Позивач - Приватне підприємство "МАНУЕЛЬ" (45605, Волинська обл., Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, 62, код ЄДРПОУ 43155086).
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІП ГРУП" (61089, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 277, код ЄДРПОУ 41385877). 

Суддя		І.В. Трофімов