ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.06.2026	Справа № 910/3372/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мімком»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-2012»
про стягнення 50520,49 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мімком» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-2012» про стягнення 50520,49 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без достатньої правової підстави утримує помилково повторно перераховані позивачем 07.05.2025 грошові кошти в сумі 46800,00 грн за рахунком № 136 від 05.05.2025, зобов`язання за яким уже були належним чином виконані в день його виставлення, а тому, враховуючи залишення поза увагою досудової вимоги про їх повернення, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму безпідставно набутих коштів, а також нараховані 1 234,75 грн — 3% річних та 2 485,74 грн — інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвал, для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.
Вказана ухвала, з урахуванням ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, була отримана відповідачем 03.04.2026, що підтверджується Повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-2012».
Проте відповідач в установлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Таким чином, суд вказує на те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІМКОМ» замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС-2012» товар, а саме: пилосос вологого і сухого прибирання Makita VC3001L та ексцентрикову шліфмашину BO6030. 
На виконання зазначеного замовлення відповідач виставив рахунок на оплату № 136 від 05.05.2025 року на загальну суму 46800,00 грн з ПДВ.
В подальшому, позивачем 05 травня 2025 року було в повному обсязі та належним чином виконано свій грошовий обов`язок щодо оплати за отриманий товар, перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 46800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 19072 від 05.05.2025 року із призначенням платежу: «за товар згідно рахунку № 136 від 05.05.2025 р.»
Проте, 07.05.2025 позивачем було повторно помилково здійснено платіж на рахунок відповідача у розмірі 46800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 19165 від 07.05.2025 року із призначенням платежу: «за товар згідно рахунку № 136 від 05.05.2025 р.»
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Як встановлено судом, відповідач набув грошові кошти у розмірі 46800,00 грн. шляхом повторного їх перерахування позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 19165 від 07.05.2025 року із призначенням платежу: «за товар згідно рахунку № 136 від 05.05.2025 р.»
Надалі, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою вих. № 23-12/01 від 23.12.2025 року з метою добровільного повернення надмірно сплачених коштів, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою накладною № 0306507816608. 
Проте, з огляду матеріалів справи, відповідач жодної відповіді чи заперечень на неї не надав, а також не вчинив жодних дій, спрямованих на добровільне повернення помилково отриманих коштів у розмірі 46800,00 грн.
Станом на момент винесення рішення суду, будь-які докази, які б свідчили про повернення відповідачем зазначеної суми позивачеві повністю або частково, у матеріалах справи відсутні та суду не надані.
З огляду на викладене та оскільки заявлена позивачем сума безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 46800,00 грн підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів повернення вказаної грошової суми чи наявності інших правових підстав для її утримання відповідачем, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 46800,00 грн.
Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1234,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 2485,74 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунки та враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1234,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 2485,74 грн.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.
Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.
Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва- 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-2012» (02140, м. Київ, вул. Чавдар Єлизавети, буд. 24, кв. 174, ідентифікаційний код: 44923657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мімком» (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 16, ідентифікаційний код: 40636138) безпідставно набуті кошти у розмірі 46800 (сорок шість тисяч вісімсот) грн, 3 % річних у розмірі 1234 (одна тисяча двісті тридцять чотири) грн 75 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2485 (дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн 74 коп., 
витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата підписання: 08.06.2026

Суддя Я.В. Маринченко