Справа № 420/37970/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Тактичної групи «КРЕМІННА» ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання виплатити премію та додаткову винагороду,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Тактичної групи «КРЕМІННА» ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
визнати протиправними та скасувати накази: Міністерства Оборони України від 12.10.2024 №382 дск та наказ командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) за №298 від 15.10.2024 щодо не виплати щомісячної премії в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткової винагороди за вересень 2024 року майстер-сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту-командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячну премію в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткову винагороду за вересень 2024 року майстер-сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту-командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач цілковито впевнений у тому, що наказ Міністерства оборони України від 12.10.2024 №382 дск та наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №298 від 15.10.2024 р. щодо не виплати щомісячної премії в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткової винагороди за вересень 2024 року майстер-сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту-командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , являються не законними, а тому підлягають негайному скасуванню, з зобов`язанням командира в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячну премію в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткову винагороду за вересень 2024 року майстер-сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту-командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Міністерство оборони України, виносячи наказ №382 дск від 12.10.2024, не взяло до уваги думку капітана ОСОБА_2 - командира 1 роти в/ч НОМЕР_1 , командирів в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_4 , в складі підрозділів, яких майстер-сержант ОСОБА_1 брав особисту участь у захисті Держави Україна. Не з`ясувавши думку: капітана ОСОБА_2 - командира 1 роти в/ч НОМЕР_1 , командирів в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_4 та не узявши до уваги відповідні Довідки про особисту бойову участь у захисті Держави Україна майстер-сержанта ОСОБА_1 , тому Міністерство оборони України і винесло незаконний наказ №382 дск від 12.10.2024, який підлягає негайному скасуванню.
Процесуальні дії
Ухвалою суду від 12.12.2024 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
23.12.2024 року за вхід.№ЕС/76984/24 надійшов відзив на позов В/Ч НОМЕР_1 , згідно якого представник зазначив, що не погоджується із позовним вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Як зазначив представник відповідача, на підставі наказу командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.10.2024 №382дск «Про результати службового розслідування», з метою підвищення стану військової дисципліни, викорінення існуючих недоліків, недопущення та попередження правопорушень серед військовослужбовців та пункту 4 розділу XVI, пункту 15 розділу XXXIV «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затверджених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.10.2024 року №298, відповідно до якого майстер-сержант ОСОБА_1 був позбавлений щомісячної премії в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткової винагороди за вересень 2024 року. В свою чергу, як вказав представник, відповідно до пункту 15 розділу XXXIV «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
04.04.2025 за вхід.№ЕС/31943/25 до суду від представника відповідача (Міністерства оборони України) надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, як вказав відповідач, Міністром оборони України не видавався наказ №382дск від 12.10.2024, а тому Міністерство не є розпорядником вказаного документа. Якщо цей наказ підписаний іншою посадовою особою, а саме, командиром ТГр «Кремінна» (який не має повноважень підписувати накази від Міністерства), то саме він має бути залучений до участі у справі, а не Міністерство. В свою чергу, будь-яких дій та рішень стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Міністр оборони України або інші уповноважені особи, які мають право вчиняти дії від імені Міністерства оборони України, не приймали, а тому позивач невірно визначив Міністерство оборони України відповідачем за своїми позовними вимогами. Таким чином, як вказав відповідач, позивач безпідставно в позові вказав відповідачем Міністерство оборони України, яке є неналежним відповідачем, а заявлені вимоги до Міністерства «про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства Оборони України від 12.10.2024 №382 дск» є незаконними та необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Ухвалою від 08.04.2025 витребувано у Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (адреса: 02093, Україна, Київ, м. Київ, вул. Бориспільська, 16, ЄДРПОУ 14302549) наступні документи: - належним чином завірену копію наказу ТГр «Кремінна» від 12.10.2024 року №382дск «Про результати службового розслідування» та усіх матеріалів, які стали підставою для прийняття вказаного наказу. Провадження у справі зупинено.
26.05.2025 за вхід.№51878/25 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшли витребувані матеріали.
Ухвалою від 28.05.2025 провадження у справі поновлено.
Ухвалою від 28.05.2025 у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про заміну неналежного відповідача відмовлено. Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залучення співвідповідача задоволено частково.
Залучено другого відповідача по справі №420/37970/24, а саме: Тактичну групу «Кремінна» (адреса: 84130, Донецька область, м. Святогірськ). В іншій частині клопотання відмовлено.
13.06.2025 за вхід.№ЕП/8979/25 та 16.06.2025 за вхід.№60412/25 від ТГ «КРЕМІННА» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Як вказав представник відповідача, Позивач виконував бойові завдання та перебував у підпорядкуванні командуванню ТГр «Кремінна». Однак, під час виконання бойових завдань Позивачем було допущено грубе порушення бойових статутів Збройних Сил України та вимог Кримінального кодексу України. Як вбачається з матеріалів службового розслідування проведеного Тактичною групою «Кремінна», Позивач без наказів вищих командирів 23.09.2024 року самовільно залишив ввірену ділянку оборони у зв`язку з чим був, відповідно до наказу командира ТГр «Кремінна» №382дск від 12.10.2024 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності і на нього було накладене дисциплінарне стягнення - «догана».
Окрім цього, у зв?язку з наявністю в діях Позивача ознак правопорушення, передбаченого ст.402 КК України, матеріали службового розслідування направлені до органів досудового розслідування.
Представник відповідача, посилаючись на норми діючого законодавства та те, що своїми діями позивач порушив військову дисципліну та не виконав бойове розпорядження, зазначив, що наказ командира Тактичної групи «КРЕМІННА» є законним та виданим командиром(начальником) в межах повноважень.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
На підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану на території України, майстер-сержант ОСОБА_1 Наказом командира в/ч НОМЕР_1 був зарахований до в/ч НОМЕР_1 де і проходив службу.
15 серпня 2024 наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №235 майстер-сержант ОСОБА_1 , головний сержант-командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 16 серпня 2024 був відряджений в оперативне підпорядкування командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, н.п. Борова Харківської області до окремого розпорядження.
15 жовтня 2024 Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №298 п. 4 Начальнику фінансово-економічної служби /ч НОМЕР_1 відповідно до пункту 4 розділу ХVІ та пункту 15 розділу ХХХХІУ «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», затверджених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 не виплачувати щомісячну премію в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткову винагороду за вересень 2024 року майстер-сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту-командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Підстава: наказ командира ТГр «Кремінна» від 12.10.2024 №382 дск.
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та дії на теперішній час.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 9 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут), військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (ст. 27 Статуту).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначені «Дисциплінарним статутом Збройних Сил України», затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Частиною 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Згідно зі ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до п. 8 розділу ІІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608), особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Відповідно до п.1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 розділу V Порядку №608).
Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, зокрема, догана.
В акті службового розслідування зазначено, що близько 06:15 23.09.2024 року особовий склад, який перебував на ВОП «Одеса», у тому числі позивач без наказу (дозволу) та без доповіді самовільно залишив позицію та перемістився до місця розташування РТГр НОМЕР_5 об ТрО. Такі дії особового складу, який самовільно залишив ВОП «Одеса» вказують на їх прямий умисел щодо не виконання бойового розпорядження командира 27 осб НОМЕР_6 омбр від 21.09.2024 №27/222дск, що призвело до втрати позиції та створення реальної загрози щодо прориву в глибину оборони. Обстрілів по ВОП «Одеса» з 22.09 по 06.15 23.09.2024 не відбувалось та не зафіксовано.
Близько 8.00 23.09.2024 приїхав командир ротно-тактичної групи військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 для встановлення обставин самовільного залишення позиції, а також провести бесіду з увіреним йому особовим складом та переконанням їх все ж таки виконати бойове розпорядження та зайняти ВОП «Одеса». Проте, позитивних результатів бесіда не дала, особовий склад відмовився виконувати бойове розпорядження та зайняти визначену йому позицію для оборони.
Отже, матеріалами службового розслідування установлено та підтверджено вчинений позивачем дисциплінарний проступок, що виразився у відмові виконувати бойове розпорядження командира 27 осб НОМЕР_6 омбр. При цьому, жодних доказів на спростування висновків дисциплінарної комісії, позивачем до суду не подано.
Згідно з статті 37 Статуту військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Відповідно до ст. 127, 128 Статуту солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат зобов`язаний, зокрема, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
Згідно з ст.6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Оскільки позивач у складі тактичної групи відмовився виконувати бойове розпорядження командира 27 осб НОМЕР_6 омбр, ним допущено порушенням вимог ст. 37, 127, 128 Статуту та ст.6 Дисциплінарного статуту.
Суд не приймає доводи позивача про те, що комісією не заслухано думку командира 1 роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 , оскільки його пояснення від 03.10.2024 наявні в матеріалах службового розслідування та враховані комісією.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, що визначений у статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку Позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Щодо посилань позивача на відсутність пояснень інших командирів в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_4 , відповідно до п.2 розділу IV Порядку №608 отримання письмових пояснень є правом, а не обов`язком осіб, уповноважених проводити службове розслідування. Таким чином, відсутність окремих пояснень не свідчить про порушення процедури, не впливає на об`єктивність висновків комісії та не спростовує встановлених обставин.
При цьому, сам по собі факт участі позивача у бойових діях та виконанні завдань із захисту держави на лінії зіткнення не спростовує встановленого факту порушення військової дисципліни, що виразилось у невиконанні бойового розпорядження.
Суд вважає, що надані відповідачем докази у сукупності підтверджують порушення позивачем військової дисципліни під час воєнного стану та правомірного застосування до нього дисциплінарного стягнення, відповідно до наказу командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №382дск від 12.10.2024 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є правомірним.
Відповідно до п.4 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) виплата щомісячної премії здійснюється в розмірі - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Згідно з п.15 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зокрема, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Оскільки за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у відмові виконувати бойове розпорядження, позивачу оголошено догану, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийнятого командиром в/ч НОМЕР_1 наказу №298 від 15.10.2024, яким вирішено не виплачувати позивачу щомісячну премію в розмірі 10% за вересень 2024 року та додаткову винагороду за вересень 2024 року.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Тактичної групи «КРЕМІННА» ОТУ Старобільськ про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання виплатити премію та додаткову винагороду – відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Міністерство оборони України (адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022)

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 )

Тактична група «КРЕМІННА» ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.