ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/4881/24		
Провадження № 22-ц/821/705/26, № 22-ц/821/706/26		
Категорія: 308020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи: 
позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 22/1»,
відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року та на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 22/1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 22/1» (далі по тексту ОСББ «Перемоги-22/1») звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території.
Позовна заява мотивована тим, що 17.04.2016 на установчих зборах було прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_2 ».
26.05.2016 ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Рішенням установчих зборів від 17.04.2016 було прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати. Вказане рішення було оформлено протоколом.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 . Вказане житло належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським районним виконавчим комітетом 22.07.2004.
Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧMP від 01.03.2024 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_2 з 30.05.1986 року, ОСОБА_1 з 30.05.1986 року дотепер.
Отже, боржники є власниками спільного майна, яке утримується за рахунок внесків співвласників будинку, включаючи прибирання прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користувач та інші.
За рішенням загальних зборів ОСББ «Перемоги-22/1» від 11.06.2019 внесок за управління, утримання та ремонт майна, що перебуває у спільній власності визначений в розмірі 5,00 грн з кв. м з площі приміщення, що належить співвласнику. Нарахування внеску за утримання будинку, прибудинкової території співвласникам проводилося з 01.06.2019.
Починаючи з червня 2019 року, боржники свої зобов`язання не виконували з безпідставних причин, і як наслідок, станом на день звернення до суду виник борг в розмірі 28 821,36 грн, з яких борг за утримання будинку, прибудинкової території 19 040,00 грн, 3% річних 1 716,34 грн, інфляційні втрати 8 065,02 грн.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі частково сплатили борг в розмірі 12 240,00 грн.
З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.11.2025 позивач просив суд стягнути з відповідачів 6 800,00 грн заборгованість у зв`язку із несплатою внеску за утримання будинку та прибудинкової території, інфляційні втрати 1 596,10 грн та 3% річних в сумі 4 071,23 грн, всього 12 467,33 грн по 6 233,66 грн з кожного та понесені судові витрати у вигляді судового збору та правничої допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 6 191,38 грн, що відповідає 1/2 частці права власності на квартиру, судовий збір в розмірі 1 514,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн, всього стягнуто 9 205,38 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 6 191,38 грн, що відповідає 1/2 частці права власності на квартиру, судовий збір в розмірі 1 514,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн, всього стягнуто 9 205,38 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі своєчасно не оплачували за надані позивачем житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка у добровільному порядку на час розгляду справи не погашена, та дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 12 382,76 грн, яка складається із: 6 800,00 грн заборгованість за внесками з утримання будинку та прибудинкової території, інфляційні втрати в розмірі 3 919,24 грн та 3% річних в розмірі 1 663,52 грн. 
Суд також врахував, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 по 1/2 частині кожен, тому дійшов висновку, що заборгованість слід стягнути з відповідачів по 6 191,38 грн, що відповідає їх часткам у праві власності. 
12.01.2026 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 22/1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території.
Заява обґрунтована тим, що при ознайомленні з текстом рішення ним виявлено, що в рішенні допущено арифметичні помилки при обчисленні інфляційних втрат, 3% річних та в зазначенні суми основного боргу. Просив суд у рішенні суду замість суми інфляційних втрат 3 919,24 грн вказати 56,44 грн, замість суми 3 % річних 1 663,52 грн, вказати 274,18 грн, замість суми заборгованості 6 800,00 грн вказати суму 4 080,00 грн. Також просив суд в мотивувальній частині рішення суду в першому рядку зверху 6 сторінки, текст «вимогами, що виникли до 12.03.2017» замінити на «вимогами, що виникли до 12.03.2020»; в другому рядку зверху 6 сторінки текст «строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12.03.2017» замінити на «строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12.03.2020».
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.01.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 – відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про виправлення описок, оскільки незгода з процесуальними рішеннями судді та намагання заявника змінити зміст судового рішення не є підставою для виправлення описок в розумінні ст. 269 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 в частині нарахування інфляційних втрат, 3% річних та суми основного боргу в розмірі 6 800,00 грн, а в іншій частині залишити без змін.
Скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.01.2026 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Перемоги, 22/1» заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 2 205,31 грн, що відповідає 1/2 частині права власності на квартиру, судовий збір в розмірі 1 514,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн, а всього стягнути 5 219,31 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Перемоги, 22/1» заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 2 205,31 грн, що відповідає 1/2 частині права власності на квартиру, судовий збір в розмірі 1 514,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн, а всього стягнути 5 219,31 грн.
Стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір. 
Скаржник вважає, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 та ухвала суду від 26.01.2026 є незаконними, так як винесені з порушенням матеріального та процесуального права в частині нарахування інфляційних втрат, 3% річних та суми основного боргу в розмірі 6 800,00 грн, а тому в цій частині підлягають скасуванню.
Позивач при подачі позову неправильно виконав розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та суми основного боргу в розмірі 6 800,00 грн за період заборгованості з 01.07.2019 по 01.04.2024 у розмірі 19 040,00 грн, за виключенням періоду з 25.02.2022 по 01.01.2024, який не підлягає до стягнення на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, перебіг позовної давності визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Суд першої інстанції самостійно здійснив розрахунок та прийшов до помилкового висновку, не застосувавши норми, які повинні були застосовані під час дії коронавірусу «COVID-19», чим перевищив межі строку позовної давності, а саме відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 211 від 11.03.2020 «Про запобіганню поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. У зв`язку з цим, період з 01.07.2019 по 12.03.2020 (8 місяців) не входить до періоду стягнення заборгованості у розмірі 6 800,00 грн, та складає тільки 4 080,00 грн. Скаржник навів в апеляційній скарзі свої розрахунки інфляційних втрат та 3% річних.
Зазначив, що для розрахунку інфляційних втрат, суд використав невірну формулу, що призвело до неправильного визначення суми інфляційних втрат, а саме 3 427,02 грн, замість 56,44 грн.
При розрахунку 3% річних, суд перевищив межі строку позовної давності, що призвело до неправильного визначення суми 3% річних, а саме 1 663,52 грн, замість 274,18 грн.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ОСББ «Перемоги-22/1» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому рішення суду є законним, обґрунтованим, у зв`язку із чим просить залишити рішення без змін, а подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Зауважив, що розрахунок суми 3% річних та індексу інфляції був проведений представником позивача з відображенням періоду прострочення та наявної заборгованості. Відповідні нарахування були здійсненні на підставі ст. 625 ЦК України та не спростовані відповідачем.
Щодо застосування строку позовної давності представник ОСББ «Перемоги-22/1» зауважив, що відповідні строки зупинялися відповідними актами Кабінету Міністрів України, Президента та законами України, тому позивач в межах строку нарахував заборгованість, яка підлягає стягненню. 
Щодо вимог про скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкас від 26.01.2026 про відмову у виправленні описки, сторона позивача вважає таку ухвалу законною, а тому не підлягає скасуванню, оскільки в процесуальному рішенні судом було вірно зазначено, що викладені у мотивувальній та резолютивній частинах розрахунки виконанні судом не є помилковими, тому їх виправлення не є допустимим. Окрім того, відповідач оскаржує саме рішення, що в свою чергу виключає існування помилок в такому рішенні, адже по суті ОСОБА_2 не згідний з висновками суду першої інстанції, заперечення відносно яких виклав в апеляційній скарзі.
Просить апеляційний суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанцій

26.05.2016 внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1», код ЄДРПОУ 40502353, адреса: 18029, м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, 22/1 (а. с. 5).
Протоколом установчих зборів від 17.04.2016 було прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати (а. с. 7-10).
За рішенням загальних зборів ОСББ «Перемоги-22/1» від 11.06.2019 внесок за управління, утримання та ремонт майна, що перебуває у спільній власності визначений в розмірі 5,00 грн з кв. м площі приміщення, що належить співвласнику. Нарахування внеску за утримання будинку прибудинкової території співвласникам проводилося з 01.06.2019 (а. с. 15).
Прийняте загальними зборами рішення про затвердження розмірів внесків є діючим, ніким неоспореним та не скасованим.
Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Соснівським районним Виконавчим комітетом 22.07.2004, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 (по 1/2 частині кожен) (а.с. 16).
Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧMP №1729/4091-01-10 від 01.03.2024 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_2 з 30.05.1986 року, ОСОБА_1 з 30.05.1986 року дотепер (а.с. 16).
У відповідності до акту звіряння взаємних розрахунків ОСББ «Перемоги-22/1» за період 01.06.2019 - 01.05.2023 встановлено, що відповідач плату за житлово-комунальні послуги здійснював не в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаний період в сумі 19 040,00 грн (а.с. 17).
Згідно доданих ОСББ «Перемоги-22/1» розрахунків вбачається, що 3% річних за період 01.04.2021 по 01.2024 становлять 1 716,34 грн, а також інфляційні втрати за той же період складають 8 065,02 грн. 
У ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 28.01.2025 частково сплачено розмір заборгованості по Внескам з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 12 240,00 грн Як зазначив Відповідач, заборгованість ним була сплачена за виключенням періоду з 01.06.2019 по 19.02.2021, за який він просив застосувати строк позовної давності.
Відповідно до часткового погашення заборгованості позивач зменшив розмір позовних вимог, та зазначив (надавши розрахунки), що борг відповідачів по несплаченим внескам складає 6 800,00 грн, інфляційні втрати становлять 1 596,10 грн та 3 % річних в сумі 4 071,23 грн, які підлягають до стягнення.

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані судові рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідають в повній мірі, виходячи з наступного.
Правовідносини сторін, що виникли на підставі зазначених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію, згідно з законом.
Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що, залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно з положеннями ст. 19 цього ж Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які, залежно від цивільно-правових угод, можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон № 2866-III) визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.
Відповідно до визначень, наведених у ст. 1 Закону № 2866-III, ОСББ - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
За ст. 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Відповідно до ст. 12 Закону № 2866-III ОСББ через свої органи управління здійснює управління багатоквартирним будинком. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.
Відповідно до ст. 10 Закону № 2866-III органами управління об`єднання є загальні збори його членів, правління, ревізійна комісія об`єднання.
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх членів об`єднання.
До виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відноситься, зокрема, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує визначену в статуті об`єднання; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням, управитель має право звернутися до суду.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 17 Закону передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що із наданих сторонами доказів вбачається, що між ними фактично тривалий час існували правовідносини із надання/споживання послуг з управління багатоквартирним будинком, внаслідок яких позивач здійснював надання таких послуг, а відповідачі приймали на себе зобов`язання з оплати вартості таких послуг.
Відповідно до ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. 
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Частиною 1 ст. 7 цього Закону України визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та, у разі необхідності, проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч. 2 ст. 7 цього ж Закону України).
Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 23 Закону № 2866-ІІІ внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об`єднання, також зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.
Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону № 2866-ІІІ, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління.
Відповідно до протоколу установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 від 17.04.2016 прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1».
26.05.2016 ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру ЮО, ФОП та ГО та присвоєнням ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 .
На установчих зборах ОСББ прийнято рішення про обрання головою правління Владімірцева О. Є., що відображено у протоколі установчих зборів від 17.04.2016.
Рішенням установчих зборів від 17.04.2016 прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати. Вказане рішення було оформлено протоколом.
Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Соснівським районним Виконавчим комітетом 22.07.2004, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 ( по 1/2 частині кожен).
Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧMP №1729/4091-01-10 від 01.03.2024 у квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані з 30.05.1986 року дотепер.
З акту звіряння взаємних розрахунків ОСББ «Перемоги-22/1» вбачається, що відповідачі плату за житлово-комунальні послуги не здійснювали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.06.2019 по 19.02.2024 у розмірі 19 040 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Одночасно, за приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 28.01.2025 частково сплачено розмір заборгованості по Внескам з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 12 240,00 грн. Як зазначив відповідач ОСОБА_2 , заборгованість ним була сплачена за виключенням періоду з 01.06.2019 по 19.02.2021, за який він просив застосувати строк позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.
За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.
У постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі №6-14цс14, від 29.10.2014 у справі №6-169цс14, від 30.09.2015 у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірісної хвороби (COVID-19)» введення карантину встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.
У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 та від 20.04.2023 у справі № 728/1765/21 зазначено, що «у п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
Тобто, виходячи з наведених положень, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017.
В зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що нарахування відповідачам заборгованості по внескам з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6 800,00 грн за визначений період з 01.06.2019 по 19.02.2024 позивачем проведено правомірно та не виходить за межі строку позовної давності, а відтак, підлягає до стягнення.
Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.
29.12.2023 Кабінет Міністрів України постановою № 1405 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення. Даною постановою п. 1 постанови від 05.03.2022 № 206 викладено в новій редакції, а відповідні положення є такими, що діють із 24.02.2022.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних за періоди з 01.07.2019 по 25.02.2022 та з 01.01.2024 по 01.04.2024 є правомірним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги розрахунок відповідача, виконаний ним лише за періоди з 16.04.2021 по 24.02.2022 та з 29.12.2023 по 16.04.2024.
Проте, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача, який був наданий під час розгляду справи, не погодився з ним та здійснив самостійний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, починаючи з 01.07.2019 по 25.02.2022 (постанова КМУ від 05.03.2022 року № 206) та з 01.01.2024 (постанови КМУ від 29.12.2023 року №1405) по 01.04.2024, беручи за основу суму простроченої заборгованості в розмірі 19 040,00 грн.
За підрахунком суду першої інстанції, інфляційні втрати від суми заборгованості 19 040 грн, за період з 01.07.2019 по 25.02.2022 включно становлять 3 690,76 грн та за період з 01.04.2024 по 01.04.2024 становлять 228,48 грн, що в загальному становить 3 919,24 грн.
3% річних від суми заборгованості 19 040 грн за період з 01.07.2019 по 25.02.2022 (971 дні) становить 1 519,55 грн, за період з 01.01.2024 по 01.04.2024 (92 дні) 143,97 грн, що в загальному становить 1 663,52 грн.
У зв`язку з вище викладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів,що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12 382,76 грн, яка складається із: 6 800,00 грн заборгованість за внесками з утримання будинку та прибудинкової території, інфляційні втрати в розмірі 3 919,24 грн та 3% річних в розмірі 1 663,52 грн. 
Також суд першої інстанції вірно врахував, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 по 1/2 частині кожен, тому заборгованість слід стягнути з відповідачів по 6 191,38 грн, що відповідає їх часткам у праві власності. 
Скаржник в апеляційній скарзі не погоджувався з розрахунком заборгованості, та виклав в скарзі свій розрахунок заборгованості, який наданий був і в суді першої інстанції, та досліджений судом. Проте, скаржник не спростував належними і допустимими доказами розмір нарахувань заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.
Щодо оскарження ухвали Соснівського районного суду від 26.01.2026 про виправлення описки в рішенні суду Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025, колегія суддів зазначає наступне. 
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про виправлення описок, оскільки незгода з процесуальними рішеннями судді та намагання заявника змінити зміст судового рішення не є підставою для виправлення описок у розумінні ст. 269 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 269 ЦПК України суд може за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.
Наведена норма передбачає можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.
У розумінні процесуального закону описка - це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук тощо). Не вважається опискою помилка, яка не викривляє зміст рішення, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування росіянізмів та діалектизмів тощо.
Опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Такий висновок щодо застосування інституту виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні викладено в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16, від 11.01.2022 у справі № 921/730/13-г/3, від 23.03.2023 у справі № 990/106/22, від 26.04.2023 у справі № 522/22473/15-ц та від 09.05.2023 у справі № 522/22473/15-ц.
Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.
Не є арифметичними помилками, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому вказаною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.
Отже, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, та які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Колегія суддів встановила, що заявник фактично просив змінити зміст мотивувальної та резолютивної частини рішення, що фактично призведе до зміни розрахунку заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території, що в контексті вимог закону не може вважатися виправленням описки.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній його частині.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати з оплати правової допомоги у розмірі 2 500,00 грн у суді апеляційної інстанції.
На підтвердження понесених судових витрат суду надано: копію акту виконаних робіт (надання послуг) № 2 від 20.03.2026; платіжну інструкцію № 33 від 24.03.2026.
Отже, стороною позивача підтверджено документально, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а загальний розмір таких витрат складає 2 500,00 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.
У постановах від 19.02.2022 в справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Дослідивши клопотання позивача про розподіл судових витрат, додані до нього документи, та вирішуючи, чи є розмір витрат ОСББ «Перемоги-22/1» на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в даній справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Отже, клопотання сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в розмірі 500,00 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 22/1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку та прибудинкової території - залишити без змін.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2026 року про відмову у виправленні описки – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» (код ЄДРПОУ 40502353) витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 квітня 2026 року.

Головуюча     Л. І. Василенко

 Судді:           О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова