ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/1718/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боднарюка О.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Остапенко В.В.,
представника позивача Зайцевої О.О.,
представників відповідача Агатія В.В, Скакун Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області, а саме:
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242021/Ж10/24-13-24-04 форма «Р», на суму податкового зобов`язання 1409391,20 грн, за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242020/Ж10/24-13-24-04 форма «Р», на суму податкового зобов`язання 1680943,14 грн, за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242026/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС», на суму податкового зобов`язання 680,00 грн, за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242025/Ж10/24-13-24-04 форма «Р», на суму податкового зобов`язання 1751432,500 грн, за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242028/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС», на суму податкового зобов`язання 1020,00 грн, за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242030/Ж10/24-13-24-04 форма «ПН», на суму штрафу 355114,00 грн, за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242031/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС», на суму штрафу 680,00 грн, за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;
- податкове повідомлення-рішення від 07.08.2025 № 00000/242029/Ж10/24-13-24-04 форма «ПН», на суму штрафу 8000,00 грн, за платежем адміністративні штрафи та інші санкції»;
- здійснити розподіл судових витрат. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані рішення прийняті за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, яка проведена з істотними порушеннями вимог податкового законодавства. 
Зокрема, позивач стверджує, що його не було належним чином повідомлено про проведення перевірки, оскільки копію наказу про її призначення та повідомлення про проведення перевірки не вручено у порядку, визначеному Податковим кодексом України, до її початку.
Також позивач звертає увагу на те, що фактично не був обізнаний про проведення перевірки, а акт перевірки та інші матеріали йому своєчасно не надавалися, що позбавило його можливості реалізувати право на участь у процедурі перевірки та подання пояснень і документів. 
Окремо позивач зазначає, що підстави призначення перевірки є суперечливими та взаємовиключними, оскільки в акті перевірки одночасно посилаються на різні норми податкового кодексу України та зазначається підстава у вигляді заяви про припинення підприємницької діяльності, яку позивач фактично не подавав. На думку позивача, це свідчить про відсутність належної правової підстави для проведення перевірки. 
Крім того, позивач посилається на порушення строків давності визначення грошових зобов`язань, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, оскільки перевіркою охоплено періоди, щодо яких сплив встановлений законом строк контролю.
Позивач також наголошує, що порушення контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки є самостійною підставою для скасування прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень, оскільки акт перевірки, складений з порушенням вимог закону, є недопустимим доказом і не може покладатися в основу податкових нарахувань.
На підтвердження своєї позиції позивач посилається на положення Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та практику Верховного Суду, відповідно до якої недотримання процедури проведення перевірки виключає правові наслідки такої перевірки та тягне скасування прийнятих на її підставі рішень без дослідження суті встановлених порушень. 
2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Заперечуючи проти позову зазначив, що на підставі наказу від 30.04.2025 №997-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача за період з 01.01.2018 по 31.12.2024, за результатами якої встановлено порушення вимог податкового законодавства, зокрема неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2023–2024 роки, заниження доходів, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість, неподання окремих декларацій з ПДВ, відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, ненадання на вимогу контролюючого органу документів та їх документального підтвердження, а також порушення обов`язку щодо зберігання первинних документів. 
Відповідач зазначає, що копії наказу про проведення перевірки, повідомлення про її проведення та акт перевірки були направлені позивачеві за його податковою адресою у встановленому законом порядку.
Разом з тим, позивач не надав витребуваних документів та не подав заперечень на акт перевірки у визначений Податковим кодексом України строк.
На думку відповідача, податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта перевірки, податкової інформації та даних інформаційних систем ДПС із дотриманням вимог Податкового кодексу України, а тому підстав для їх скасування немає. У зв`язку з цим відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.
3. Учасниками справи подано до суду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких наведені переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві та відповіді на відзив.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.
1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.
2. Ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено повністю. 
3. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
4. Усною ухвалою суду задоволено клопотання про допит свідка, що відображено в протоколі судового засідання. 
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. 
2. Представники відповідача в судовому засідання заперечили щодо задоволення позовних, з підстав наведених у відзиві на адміністративний позов.
3. Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що наказ ГУ ДПС у Чернівецькій області, про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення були направлені позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Також зазначив, що акт перевірки теж був направлений позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, безпосередньо поштові відправлення свідок не здійснює, оскільки передача кореспонденції до поштового відділення здійснювалася через канцелярію, а відповідні документи оформлювали працівники поштового зв`язку. 
Крім того, свідок повідомив, що після початку перевірки працівники контролюючого органу намагалися зв`язатися з позивачем за наявними контактними телефонами. Зокрема, 16.06.2025 здійснювалися телефонні дзвінки на номер, зазначений у реєстраційних даних, однак зв`язатися з позивачем не вдалося. Наступного дня вдалося поспілкуватися з ним за мобільним номером телефону, під час чого його було повідомлено про проведення перевірки, її предмет та строки. 
Зазначив, що позивач пообіцяв надати необхідні документи до завершення перевірки. 
Також свідок пояснив, що після телефонного спілкування, копії наказу та повідомлення про проведення перевірки позивачу не вручалися, оскільки для їх надання необхідне відповідне звернення особи. За твердженням свідка, 02.07.2025 позивач подав заяву про надання копій наказу та повідомлення про проведення перевірки.
Окрім іншого зазначив, що підтвердженням спілкування з позивачем є також листування у мобільному додатку Viber від 17.06.2025, через який сторони обговорювали питання проведення перевірки. Спілкування здійснювалося з особистого мобільного телефону свідка. 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – 20380000000035290, дата державної реєстрації – 27.12.2013.
2. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі пп.20.1.4 п.20;1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, підпункту 78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст. 78, ст.79, п.82.2 ст. 82 р. р.ІІ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року No 2755-І, п. 2 ч.1 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року No2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами та доповненнями), наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області N 997-п від 30.04.2025 р., проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер державної реєстрації No 20380000000035290 вiд 27.12.2013 p.), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів за період 3 01.01.2018 року по 31.12.2024 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, з 27.12.2013 року по 31. 12.2024 року.
3. Копія наказу N 997-п від 30.04.2025 р. та повідомлення N 247/Ж4/24-13- 24-04 від 30.04.2025 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 30.04.2025 р. направлено платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , на адресу зазначену згідно, реєстраційних відомостей, а саме: АДРЕСА_2 .
4. Поштове відправлення не було отримане адресатом та повернулося відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення форми 119 із відповідною відміткою оператора поштового зв`язку.
5. 27.06.2025 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області складено акт № 23098/Ж5/24-13-24-04/1927113094 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, в якому зафіксовані наступні порушення: 
- 49.18.4 пп.49.18.5 п.49.18. ст.49, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України в частині, не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, за 2024 рік;
-п.п.164.1.1.п.164.1.3 .164.1 cr.164, п.177.1, п.177.2, .177.4.1, пп.177.4.2, п.177.4.4, пп. 177.4.5, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2019 року No 2755-VI (із змінами та доповненнями) донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період з 01.10.2019 року, по 31.12.2024 року на загальну суму 1457983,47 грн., в т.ч. за 2019 р. в сумі 668787,07 грн., за 2020 рік в сумі 467424,41 грн., за 2021 рік в сумі 98720,40 грн., за 2022 рік в сумі 16972,34 грн., за 2023 рік в сумі 204639,24 грн., за 2024 рік в сумі 1440,00 грн.
- п.44.1, п.44.3, п.44.6, п.44.7, ст.44, п.296.1.1 п.296.1 ст.296, 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України платником податків-фізичною особою із ОСОБА_1 не представлено для перевірки документів пов`язаних і формуванням показників податкової звітності; 
- пп. 1.2, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу), на загальну суму 128948,70 грн.
- підпункт 16.1.7 пункту 16.1 статті 16; підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, підпункт 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, підпункт 73.3.3 пункту 73.3, статті 73 Податкового кодексу України, а саме: ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.
- п.181.1 ст. 181, п.183.2. ст.183, п.185.1 ст. 185, п.187.1, п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 1401146 грн., в тому числі, листопад 2019 року, в сумі 52142грн., грудень 2019 року в сумі 762267 грн., січень 2020 року в сумі 67387 грн., лютий 2020 року в сумі 32479 грн, березень 2020 року 6 сумі 31004 грн., квітень 2020 року в сумі 641 грн., травень 2020 року в сумі 92 грн. Червень 2020 року в сумі 92 грн., липень 2020 року в сумі 92 грн., серпень 2020 року в сумі 161031 грн., вересень 2020 року в сумі 38101 грн., жовтень 2020 року в сумі 33400 грн., листопад 2020 року в сумі 57531 грн., грудень 2020 року в сумі 46056 грн., січень 2021 в сумі 92 грн., лютий 2021 року в сумі 3561 грн; березень 2021 року в сумі 10663 грн., квітень 2021 року в сумі 11293 грн., травень 2021 року в сумі 9918 грн., червень 2021 року в сумі 145 грн., липень 2021 року в сумі 792 грн., серпень 2021 року в сумі 3195 грн., вересень 2021 року в сумі 21944 грн., жовтень 2021 року в сумі 9609 грн., листопад 2021 року в сумі 9452 грн., грудень 2021 року в сумі 16844 грн, січень 2022 року в сумі 15584 грн., березень 2022 року в сумі 4556 та березень 2024 року в сумі. 1600 грн.
- пп.49.18.1 п.49.18 ст.18 Податкового Кодексу України, а саме не подання податкової декларації з податку на додану вартість лютий та березень 2022 року. 
- п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 710228 грн., в тому числі за грудень 2019р. - 710228 грн.
6. 07.08.2025 контролюючим органом сформовано податкові повідомлення-рішення, які позивач отримав 11.08.2025.
7. 02.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання копій наказу та повідомлення, які стали підставою для проведення перевірки. 
У заяві від 02.07.2025 позивач просив вручити йому запитувані документи особисто у зв`язку з ненадходженням на його адресу поштової кореспонденції від контролюючого органу.
8. Листом від 16.07.2025 № 13643/6/24-13-24-04 відповідач надав відповідь на зазначену заяву та направив її поштовим відправленням.
9. 22.08.2025 позивач подав до ДПС України скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження. 
10. Листом від 11.09.2025 ДПС України повідомила позивача про продовження строку розгляду скарги до 24.10.2025. 
11. 23.10.2025 ДПС України прийняла рішення № 30710/6/99-00-06-01-02-06 за результатами розгляду скарги позивача та направила його рекомендованим поштовим відправленням № R067024553130. 
12. Відповідно до інформації, наданої ДПС України та АТ «Укрпошта», зазначене поштове відправлення надійшло до відділення поштового зв`язку № 2 м. Чернівці 30.10.2025.
У той же день здійснювалася спроба його доставки за адресою Позивача, однак вручення не відбулося через відсутність адресата. Повідомлення про надходження листа було залишено у поштовій скриньці. У зв`язку з неотриманням відправлення воно було повернуте відправнику 13.11.2025 із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
11. У березні 2026 року, після відображення податкового боргу в Електронному кабінеті платника податків, позивач звернувся до ДПС України із запитом щодо результатів розгляду його скарги. 09.03.2026 позивач подав відповідний запит, а 12.03.2026 отримав в електронному вигляді копію рішення ДПС України від 23.10.2025 № 30710/6/99-00-06-01-02-06. Поштову копію цього рішення позивач отримав 30.03.2026. 
12. 18.03.2026 представником позивача направлено адвокатські запити до відповідача, ДПС України та АТ «Укрпошта».
13. За результатами розгляду адвокатського запиту відповідач листом від 24.03.2026 № 4949/6/24-13-24-04 надав копії матеріалів перевірки, зокрема акт перевірки № 23098/Ж5/24-13-24-04 від 27.06.2025, наказ № 997-п від 30.04.2025, повідомлення № 247/Ж4/24-13-24-04 від 30.04.2025, а також копію відповіді на заяву позивача від 02.07.2025 та документи щодо їх поштового направлення.
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1. Звертаючись до суду аргументи позивача фактично зводились до того, що оскаржувані рішення прийняті за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної з істотними порушеннями вимог податкового законодавства. Зокрема, позивач стверджує, що його не було належним чином повідомлено про проведення перевірки, оскільки копію наказу про її призначення та повідомлення про проведення перевірки не вручено у порядку, визначеному Податковим кодексом України, до її початку.
2. Оцінюючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Як зазначалось вище, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів за період 3 01.01.2018 року по 31.12.2024 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, з 27.12.2013, року по 31,12.2024 року.
Копія наказу № 997-п від 30.04.2025 р. та повідомлення № 247/Ж4/24-13- 24-04 від 30.04.2025 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 30.04.2025 р. направлено платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , на адресу зазначену згідно реєстраційних відомостей: АДРЕСА_1 .
Поштове відправлення не було отримане адресатом та повернулося відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення форми 119 із відповідною відміткою оператора поштового зв`язку.
Згідно п. 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, статті, визначеному, пунктом 42.4 цієї статті надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди - платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7, статті, 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку, перевірки.
Згідно 3 пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники, податків, зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів. пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
3. Водночас, посилання позивача на неналежне повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є необґрунтованими. Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом вчинено дії, передбачені Податковим кодексом України, спрямовані на направлення позивачеві копії наказу про проведення перевірки та повідомлення про її проведення за податковою адресою, яка містилася в інформаційних базах контролюючого органу. Сам по собі факт неотримання платником податків відповідної кореспонденції не свідчить про порушення контролюючим органом встановленого законом порядку повідомлення та не може бути безумовною підставою для визнання перевірки незаконною. 
4. Також суд відхиляє доводи позивача про позбавлення його права на участь у процедурі перевірки та надання пояснень і документів. З матеріалів справи не вбачається, що позивач після отримання інформації про результати перевірки був позбавлений можливості реалізувати передбачені законом процесуальні права, зокрема подати заперечення до акта перевірки або надати документи на підтвердження своєї позиції. Водночас, позивачем не доведено, яким чином зазначені обставини вплинули на правильність висновків контролюючого органу та призвели до порушення його прав. 
5. Суд також відхиляє доводи позивача про відсутність належних правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у зв`язку з тим, що в акті перевірки одночасно наведено посилання на перелік норм Податкового кодексу України та зазначено підставу у вигляді подання заяви про припинення підприємницької діяльності, яку позивач фактично не подавав. Як встановлено судом, позивач дійсно не подавав заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що власне не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. 
Водночас, відповідач у судовому засіданні пояснив, що зазначення в акті перевірки посилання на таку підставу проведення перевірки є технічною опискою, допущеною під час оформлення акта перевірки.
Суд бере до уваги те, що акт перевірки є документом, у якому фіксуються результати проведених контрольних заходів та встановлені під час перевірки обставини, тоді як правовою підставою для проведення перевірки є відповідний наказ керівника контролюючого органу, прийнятий на підставі норм Податкового кодексу України. При цьому, сам по собі факт наявності в акті перевірки технічної помилки або неточності щодо окремих обставин не може свідчити про відсутність у контролюючого органу повноважень на проведення перевірки чи бути безумовною підставою для визнання її результатів протиправними, якщо така помилка не вплинула на зміст перевірочних заходів, обсяг досліджених обставин та не призвела до порушення прав платника податків. 
Крім того, посилання в акті перевірки на декілька норм Податкового кодексу України саме по собі не свідчить про суперечливість або взаємовиключність підстав проведення перевірки. Норми податкового законодавства підлягають системному тлумаченню та застосуванню, а тому наведення в акті декількох правових приписів, які регулюють різні аспекти спірних правовідносин, не може розцінюватися як відсутність належного правового обґрунтування дій контролюючого органу.
6. Крім того, суд зазначає, що доводи позивача про неможливість встановлення дати прийняття поштового відправлення оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю або нерозбірливістю відбитка поштового штемпеля на копії конверта є безпідставними, оскільки сам по собі факт відсутності на копії конверта чіткого відбитка поштового штемпеля не свідчить про ненаправлення контролюючим органом наказу про проведення перевірки та повідомлення про дату її початку, а також не спростовує належності доказів, наданих відповідачем на підтвердження вчинення відповідних дій. При цьому, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення форми 119, в якому зазначено дату подання поштового відправлення, а також інформацію про подальше повернення кореспонденції відправнику у зв`язку із закінченням строку її зберігання (ф-20). Вказані документи є офіційними документами оператора поштового зв`язку та підтверджують факт прийняття поштового відправлення до пересилання.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про недостовірність відомостей, зазначених у повідомленні про вручення, або про те, що фактична дата прийняття поштового відправлення відрізнялася від дати, вказаної оператором поштового зв`язку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені позивачем припущення щодо протиправності перевірки, дати прийняття поштового відправлення, ґрунтуються виключно на формальних зауваженнях до копії конверта та не спростовують факту направлення відповідачем наказу про проведення перевірки та повідомлення про дату її початку у встановленому законом порядку. Більше того, в судовому засіданні представником відповідача пред`явлено суду конверт із ф-119, який судом за участю сторін розпаковано та оглянуто вміст документів, які направлялись позивачу: (наказ, повідомлення, запит). 
7. Суд також відхиляє доводи щодо неможливості ідентифікувати позивача як адресата поштового відправлення у зв`язку з наявністю різних варіантів написання прізвища на конверті та повідомленні про вручення.
З матеріалів справи вбачається, що на конверті та у повідомленні про вручення дійсно наявні окремі розбіжності у написанні прізвища адресата, зокрема зазначено варіанти « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », тоді як прізвище позивача є « ОСОБА_5 ». Разом з тим суд враховує, що зазначені неточності мають очевидний технічний характер та стосуються лише окремих елементів написання прізвища, тоді як інші ідентифікаційні дані адресата, зокрема ім`я, по батькові та адреса проживання, дозволяють встановити особу одержувача поштового відправлення. 
Сам факт внесення виправлень до повідомлення про вручення або наявність окремих помилок у написанні прізвища не свідчить про те, що відповідне поштове відправлення стосувалося іншої особи, або ж надсилалось за іншою адресою. Позивачем також не надано жодних доказів існування іншої особи з аналогічними анкетними даними та адресою проживання, якій могло бути адресовано спірне поштове відправлення. 
Також суд відхиляє доводи позивача щодо розбіжностей в адресі, зазначеній на конверті та у повідомленні про вручення. Зазначення різних поштових індексів (58000 та 58002), а також різний порядок написання складових адреси («вул. Богдана Хмельницького» та «вул. Хмельницького Богдана») самі по собі не свідчать про адресування кореспонденції іншій особі, оскільки фактично йдеться про одну й ту саму адресу місця проживання позивача.
Відтак, суд вважає, що такі доводи не можуть бути підставою для визнання дій відповідача протиправними.
8. Оцінюючи спірні правовідносини в частині виявлених порушень податкового законодавства, суд зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, до перевірки позивачем не надано документи, що пов`язані з господарською діяльністю та інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків, ведення яких передбачено законодавством, про що складено акт про ненадання та не збереження документів № 561/Ж6/24-13-24-04 від 27.06.2025 р.
Так, суд зауважує, що перевіркою достовірності відображених показників у колонці 4 додатку Ф2 Декларації про майновий стан та доходи встановлено, що сума одержаного доходу за період з 01.10.2019 року по 31.12.2024 року становить 8015427,35 грн., яку позивач отримав як дохід від неспеціалізованої оптової торгівлі. При цьому, суд звертає увагу на те, що 2018 рік хоча і охоплений перевіркою, однак зобов`язання за вказаний період позивачу не нараховані.
Зокрема, проведеною контролюючим органом перевіркою правильності визначення одержаного доходу за період з 01.10.2019 року по 31.12.2024 року на підставі даних декларацій платника єдиного податку, наявних в інформаційних базах даних ДПС України, інформації з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПС України, податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) встановлено заниження показників у колонці 4 додатку Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за період з 01.10.2019 року по 31.12.2024 року всього на 1584984,89 грн., в тому числі за 2022 рік в сумі 440100,22 грн., за 2023 рік в сумі 1136884,67 грн., за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 8000 грн. 
В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач перебував на загальній системі оподаткування з 01.10.2019 року по 31.12.2024 року. При цьому, декларації про майновий стан та доходи за 2023 р. та 2024 р. останнім до контролюючого органу не подано.
Таким чином, визначення доходів позивача проводились контролюючим органом згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів та виходячи із фактично отриманих доходів.
Відповідно до вимог до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника - податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до пп. 164.1.1 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Згідно із пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний, дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового - року, доходів, отриманих самозайнятою особою від провадження господарської діяльності, згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до п. 177.2, ст. 177 Податкового кодексу України - об`єктом - оподаткування, с чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально, підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
Відповідно до п. 177.3.1 ст. 177 не включаються до доходу фізичної особи підприємця, суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Оскільки виручкою підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та не грошовій формі, то датою при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або, отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих що підлягають поставці) ним товарів (тобто застосовується касовий метод).
Виходячи із вищевикладеного, в порушення п.44.1, п.44.6 ст.44, п.177.10 ст. 177 та п.п. 164.1.1, п.п.164,1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України позивачем, занижено суму одержаного доходу за період з 01.10.2019 року по 31.12.2024 року всього, на 1584984,89 грн., в тому числі за 2022 рік в сумі 440100,22 грн., за 2023 рік в сумі 1136884,67 грн., за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 8000 грн. 
9. Щодо визначення правильності нарахування та сплати військового збору з чистого доходу суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивачем допущено порушення 1.2, 1.4 16-11 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) на загальну суму 128948,70 грн. (чистий дохід 8596580,29 грн.* 1,5% = 128948,70 гр).
10. З приводу повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню, суд зазначає наступне. 
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем отримано "дохід" (загальна сума "від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців), та яка перевищує 1000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість) в грудні 2023 року.
Статтями 181 та 182 Податкового Кодексу України визначено умови для реєстрації особи як платника ПДВ, відповідно до яких реєстрація особи як платника ПДВ може здійснюватись як в обов`язковому порядку так за добровільним рішенням особи.
Відповідно до п.183.1. ст.183 Податкового Кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
Відповідно до п.183.4. ст. 183 Податкового Кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше, 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.
Слід зазначити, що відповідно до п.183.10, ст. 183 Податкового Кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до за не контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування, податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Кодексу якщо особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платника ПДВ, не подала своєчасно заяву та, відповідно, не зареєструвалася як платник ПДВ, контролюючий орган зобов`язаний самостійно за результатами проведення документальної перевірки визначити суму податкового зобов`язання з ПДВ.
Враховуючи те, що позивачем отримано дохід (загальна сума від здійснення операцій з постачання - товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців), та яка перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість) в грудні 2023 року, (декларація платника єдиного податку N 9382852340, від 09.02.2024 р.) сума доходу 1136884,67 грн., то відповідно до - п. 181.1 ст. 181 Податкового Кодексу України позивач з 11.01.2024 року мав би являтись платником податку на додану вартість.
За період з 01.11.2019 р. по 09.03.2022 р. позивачем задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у загальній сумі 880724 грн.
11. Крім того, перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.11.2019 р. по 09.03.2022 р. та. з 11.01.2024 по 31.03.2024 року встановлено їх заниження всього на суму 1401, 146 грн., в тому числі, листопад 2019 року, в сумі, 52142 грн., грудень 2019 року в сумі 762267 грн., січень 2020 року в сумі 67387 грн., лютий, 2020 року в сумі 32479 грн, березень 2020 року в сумі 31004 грн., квітень 2020 року в сумі 641 грн., травень 2020 року в сумі 92 грн., червень 2020 року в сумі 92 грн., липень 2020 року в сумі 92 грн., серпень 2020 року в сумі, 161031 грн., вересень 2020 року в сумі 38101 грн., жовтень - 2020 року в сумі 33400 грн., листопад 2020 року в сумі 57531 грн., грудень 2020 року в сумі 46056 грн., січень 2021 в сумі 92 грн., лютий 2021 року в сумі 3561 грн, березень 2021, року в сумі 10663 грн., квітень 2021 року в сумі 11293 грн. травень 2021 року в сумі 9918 грн., червень 2021 року в сумі 145 грн., липень 2021 року в сумі 792 грн., серпень 2021 року в сумі 3195 грн., вересень 2021 року в сумі 21944 грн., жовтень 2021 року в сумі 9609 грн., листопад 2021 року в сумі 9452. грн., грудень 2021 року в сумі 16844 грн, січень 2022 року в сумі, 15584 грн., березень 2022 року в сумі 4556 та березень 2024 року в сумі 1600 грн.
Окрім того, згідно відомостей АІС «Податковий блок» та декларацій про майновий стан, та доходи поданих позивачем за 2019 рік встановлено, що останній отримав дохід за 2019 рік в сумі 4329144,8 грн. 
Згідно даних з ЄРПН та декларацій, з податку на додану вартість, обсяги постачання позивача за 2019 рік складають 778002 грн, при цьому згідно даних з ЄРПН та декларацій з податку на додану вартість, позивачем не зареєстровано та не задекларовано податкові зобов`язання за 2019 рік на загальну суму 3551142 грн. ПДВ.
Для проведення документальної планової виїзної перевірки, на лист про надання документів № 8461/6/24-13-24-04 від 30.04.2025 року позивачем не надано інформацію та її документальне підтвердження, первинні бухгалтерські документи, щодо здійснення господарської, наявної дебіторської та кредиторської заборгованості, господарські договори, контракти, акти виконаних робіт, податкові накладні зареєстровані в ЄРПН, виписки банку та інше, про що складено акт від 27.06.2025 року No561/6/24-13-24-047. 
Таким чином, позивачем не включено до складу податкових зобов`язань суми податку на додану вартість від реалізованого товару/послуг.
Враховуючи вищезазначене, позивачем занижено відомості рядка Декларацій «операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів за рік на суму 710228 грн.
12. Також, зі змісту акта документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено, що контролюючим органом під час проведення перевірки використано податкову звітність позивача, дані Єдиного реєстру податкових накладних, податкову інформацію та інші документи й відомості, отримані в порядку та спосіб, передбачені Податковим кодексом України.
Суд звертає увагу, що перевіркою не встановлено завищення позивачем показників податкового кредиту, відображених у рядку 10.1 податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01.11.2019 по 09.03.2022, а також не встановлено порушень при відображенні коригувань податкового кредиту у рядку 14 відповідних декларацій.
Водночас, перевіркою не виявлено завищення від`ємного значення, що включалося до складу податкового кредиту наступних звітних періодів, а також порушень вимог пункту 198.5 статті 198, пункту 189.1 статті 189 та пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.
Разом із цим, актом перевірки зафіксовано інші порушення вимог податкового законодавства, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Так, контролюючим органом встановлено факт неподання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий та березень 2022 року, чим порушено вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України щодо своєчасного подання податкової звітності. 
Крім того, перевіркою встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань 710 228 грн, що свідчить про недотримання позивачем вимог пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, щодо обов`язку складання та реєстрації податкових накладних у встановлені законом строки. 
13. Судом також встановлено, що під час проведення перевірки позивач не надав контролюючому органу первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, регістри бухгалтерського обліку та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, необхідні для підтвердження показників податкової звітності. 
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючого органу в повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Водночас, згідно з пунктами 44.1 та 44.3 статті 44 цього Кодексу платник податків зобов`язаний вести облік показників, пов`язаних із визначенням податкових зобов`язань, на підставі первинних документів та забезпечувати їх належне зберігання протягом установлених законодавством строків. 
Приписами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі ненадання платником податків документів під час проведення перевірки вважається, що такі документи були відсутні у нього на момент складення податкової звітності, якщо інше не буде доведено самим платником податків. 
Матеріалами справи підтверджується, що контролюючий орган вживав заходів для отримання від позивача документів та пояснень, необхідних для проведення перевірки. Зокрема, на адресу позивача надсилався запит про надання інформації та її документального підтвердження, однак відповіді на такий запит та витребуваних документів позивачем подано не було. 
Також судом враховано, що після звернення позивача контролюючим органом йому були надані копії наказу про проведення перевірки та повідомлення про дату її початку. 
Більше того, відповідні документи були повторно направлені рекомендованим поштовим відправленням за адресою, яку сам позивач повідомив контролюючому органу для листування. 
Наведені обставини свідчать про те, що відповідачем було забезпечено позивачу реальну можливість реалізувати свої права під час проведення перевірки, надати необхідні документи, пояснення та заперечення щодо встановлених обставин. 
14. Оцінюючи наявні у справі докази за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що висновки акта перевірки ґрунтуються на належних та допустимих доказах, отриманих у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, визначений законом.
Натомість позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували встановлені перевіркою обставини, підтверджували виконання ним обов`язків, передбачених податковим законодавством, або свідчили про неправомірність висновків контролюючого органу.
15. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Податковим кодексом України, є обґрунтованими та правомірними, а тому підстав для їх скасування суд не вбачає.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ. 
1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю. 
2. Розподіл судових витрат не здійснюється. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне судове рішення складено 17 червня 2026 р.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58006, код ЄДРПОУ: 44057187).

Суддя О.В. Боднарюк