Справа № 502/910/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області 
у складі:
головуючого судді – Масленикова О.А. 
за участю секретаря судового засідання – Скрипкіної А.Ю. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»
до
ОСОБА_1 
про
стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.10.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №4036431. 
Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Алекскредит» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 4036431 від 06.10.2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.
За цим Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. 
Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня Кредитодавця наступного за днем підписання договору. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» розміщені на Сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL: https://alexcredit.ua /umovi.
Таким чином, відповідач уклала кредитний договір № 4036431 від 06.10.2020 року з ТОВ «Алекскредит» та отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 гривень.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025. 
31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. 
Згідно Договору факторингу-1 від 29.10.2025 року та Договору факторингу-2 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року. 
Таким чином, сума боргу ОСОБА_1 перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 34350,00 гривень, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 гривень; заборгованість за відсотками становить 29350,00 гривень; заборгованість за комісіями становить 0,00 гривень; заборгованість за пенею становить 0,00 гривень.
Враховуючи, що станом на теперішній час борг відповідачем не погашений, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №4036431 від 06.10.2020 року в розмірі 34350,00 гривень та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 12.05.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження, про що повідомлені сторони.
28.05.2026 року від відповідача по справі ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона зазначила, що позовні вимоги визнає частково, виходячи з наступного. Дійсно, 06.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем укладено Договір про надання кредиту № 4036431 та вона отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. 
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, окрім основної суми заборгованості (тіла) кредиту, яка складає 5000,00 грн. також просить стягнути з неї прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 29350,00 грн. 
Між тим, визначена позивачем процентна ставка явно не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, які закріплені Законом України «Про захист прав споживачів». 
Так, визначений первісним кредитором у кредитному договорі розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. 
Таким чином, вимога про нарахування та сплату процентів, які перевищує саму суму позики і є явно завищені з огляду на сам розмір позики, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту. 
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в 
постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин. Кредитор мав на меті отримати надмірні прибутки, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Кредитор передбачив такі положення в укладеному між сторонами договорі, які однозначно призвели до порушення прав споживача і хоча, відповідач не заявляла зустрічного позову про визнання таких положень договору недійсними, однак, задоволення таких вимог призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором та порушення прав споживача. 
Крім цього, положення кредитного договору повинні бути сформульовані таким чином, щоб вони були зрозумілі усім споживачам, оскільки, якщо такі положення будуть незрозуміліми пересічним громадянам без відповідної юридичної чи економічної освіти, то такі положення будуть спрямовані на введення споживача в оману. Схожі висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2022 у справі №156/268/21. 
Окрім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження продовження між сторонами узгодженого строку повернення кредиту в порядку, передбаченого умовами Договору. Тому нарахування процентів після спливу строку кредитування є мірою відповідальності боржника за користування кредитними коштами за період після закінчення строку кредитування, що відповідає положенням статті 625 ЦК України. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. 
Отже, стягнення кредитної заборгованості у визначеному розмірі тіла кредиту - 5000, 00 гривень та 5000 гривень - процентів за користування кредитом, буде відповідати засадам справедливості, добросовісності, розумності складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Окрім того, при зверненні позивача до суду, ним сплачений судовий збір в розмірі 2662, 40 гривень. В разі часткового задоволення позову, просила вирішити питання про стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з врахуванням ст. 141 ЦПК України. 
Щодо витрат на правову допомогу, просила врахувати наступне. У пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн. Однак, позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі у сумі 6000 грн. 
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК «Солвентіс» витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026 року, укладений між адвокатом Міньковською А.В. та ТОВ «ФК «Солвентіс»; детальний опис, виконаних адвокатом необхідних для надання правової (правничої) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення заборгованості із найменуванням наданих послуг на суму 6000 грн. 
Між тим, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи розгляд справи в порядку спрощеного провадження, жодних доказів, які б свідчили про фактичне надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги пов`язаної з розглядом вказаної, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, вважає за справедливе стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі - 3000 гривень. 
З огляду на зазначене відповідач просила суд:
- позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року, в розмірі 10000 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом - 5000,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5000, 00 гривень, а також 3000 гривень витрат на правову допомогу та судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а також розглянути справу за її відсутності з урахуванням даного відзиву. 
04.06.2026 року від представника позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просив задовольнити заявлені позовні вимоги, з огляду на наступне. Щодо доводів відповідача про те, що визначений первісним кредитором у кредитному договорі розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/ неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Відповідно до 1.3. Договору сума кредиту складає 5000,00 гривень. Згідно з п. 1.6 Договору розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). 
Відповідно до п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 
-у випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту; 
-у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 20 календарних днів з 06.10.2020 року до 26.10.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 6 530,00 грн., у тому числі Основна сума кредиту 5 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 1 530,00 грн. (п. 1.7.2. Договору); 
-використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 06.10.2020 року до 26.10.2020 року (включно) 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 27.10.2020 року до 24.04.2021 року (включно) - 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил) (п. 1.7.3. Договору); 
-використання Базової процентної ставки у Базовому періоді, нарахування процентів у Спеціальному періоді за Спеціальною процентною ставкою є правом Кредитодавця. Кредитодавець без погодження з Позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом (п. 1.7.4. Договору). 
Згідно п. 3.1. Договору сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 06.10.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 24.04.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/ сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). 
Як вбачається з детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №4036431 від 06.10.2020, станом на 29.10.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 34 500,00 грн, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29 500,00 грн - заборгованість за процентами. Поряд із цим, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №4036431 від 06.10.2020, відповідачем 29.10.2020 здійснено платіж у розмірі 1 530,00 грн та 28.11.2020 - у розмірі 50,00 грн на погашення заборгованості, які зараховано в рахунок сплати процентів за користування кредитом, що є конклюдентними діями та свідчить про визнання ним факту укладення кредитного договору і правомірності вимог позивача.
Таким чином, нарахування заборгованості за відсотками, здійснене первісним кредитором, повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснене в межах строку кредитування, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах, а відтак підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Крім того, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів повернення кредитних коштів на умовах та в порядку, визначених кредитними договорами, ані первісним кредиторам, ані новому кредитору, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. Таким чином, розрахунок заборгованості, поданий позивачем, є належним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договорів і фактичним обставинам справи, а позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тоді як позиція представника відповідача спрямована виключно на уникнення виконання відповідачем грошових зобов`язань без надання суду жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень. 
Щодо доводів відповідача про недоведеність розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору №43657029/03 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року; копія додаткової угоди №4036431 від 27 березня 2026 року до договору №43657029 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 27 березня 2026 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 27 березня 2026 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської Анастасії Володимирівни. 
Поряд з цим, звертає увагу суду, що позивач проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6150,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами (витяги з інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами додається до даних додаткових пояснень). Також, щодо складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу співрних правоввідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів Позивача. 
Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6000,00 підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, наявні в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 06.10.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 4036431 шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, отриманого від кредитодавця ТОВ «Алекскредит» на номер мобільного телефону, вказаний ОСОБА_1 .
Згідно п.п. 1.2-1.6 кредитного договоруЗа Договором Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом – Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом (п. 2.34. Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України – гривні. Сума кредиту складає 5000,00 гривень. Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил).
Згідно п. 3.1 Кредитного договору сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 06.10.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 24.04.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил) /а.с. 13-14/.
Отже, сторони узгодили істотні умови Кредитного договору: розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору саме на таких умовах та шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Кредитний договір № 436431 від 06.0.2020 року, Додаток №1 до Договору про надання кредиту №4036431 від 06.10.2020 року Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору PS4036431 /а.с.14, 21/.
Згідно довідки від 02.11.2024 року наданої Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОВ Алекскредит» вбачається, що на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «ТОВ Алекскредит», і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операцій: Номер в системі FONDY: 278568157; Номер операції: 85849704763680293696641356301164; Дата проведення платежу: 06.10.2020; Призначення платежу: transfer_funds; Сума платежу: 5000.00; Валюта платежу: UAH; Статус платежу: approved; Платіжний метод: карта MASTERCARD; Номер карти: НОМЕР_2 ; Банк картки отримувача: FUIB /а.с. 19/.
Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. ч. 3-6, ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідач ОСОБА_1 кредитного зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року в сумі 34350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 гривень; заборгованість за відсотками – 29350,00 гривень; заборгованість за комісіями становить 0,00 гривень; заборгованість за пенею становить 0,00 гривень.
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025. 
31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. 
Згідно Договору факторингу-1 від 29.10.2025 року та Договору факторингу-2 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 визначено, що підставою для процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок чого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Суд, оцінивши та дослідивши матеріали справи, а також надані суду докази, з урахуванням визнання відповідачем суми заборгованості за тілом кредиту вважає, що позов у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Алекскредит» за договором № 4036431 від 06.10.20220 року заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000,00 гривень підлягає до задоволення.
Щодо вимог представника позивача стосовно стягнення заборгованості за відсотками кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальна заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року становить 5000,00 гривень, натомість заборгованість за відсотками за користування даними грошовими коштами становлять 29350,00 гривень, тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 29350,00 гривень до 5000,00 гривень. 
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 826/1216/16 та номером провадження 11-562ас18, й додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, Додаткову угоду №4036431 від 27.03.2026 рокудо Договору про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості. Згідно наданих документів вбачається, що витрати на професійну правову допомогу складаються з: усна консультація клієнта щодо обставин спірних правовідносин - 0,5 год., з розрахунку 1 год./500 грн. - 250,00 гривень; письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин - 0,5 год., з розрахунку 1 год./1000 грн. – 500,00 гривень; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Солвентіс» - 1 год. з розрахунку 1 год./1500 грн. – 1500,00 гривень; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 2 год. з розрахунку 1 год./1500 грн. – 3000,00 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) – 0,5 год. з розрахунку 1 год./1500 грн. – 750,00 гривень, усього кількість витрачених годин – 4,5 годин на суму 6000,00 гривень.
Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, час, витрачений вказаним адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеного в детальному розрахунку наданих правничих послуг, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, зважаючи на численні однотипні справи в судах України за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, й з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, а також заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу, викладені у відзиві на позовну заяву, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 6000,00 гривень не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 гривень, що буде за даних обставин справи співмірним і розумним розміром відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд –

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ( 07406, Київська область, м. Бровари, вул.. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 43657029, реквізити IBAN НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № 4036431 від 06.10.2020 року у розмірі 10000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ( 07406, Київська область, м. Бровари, вул.. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 43657029, реквізити IBAN НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк», МФО 300346) сплачений судовий збір у розмірі 775,08 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ( 07406, Київська область, м. Бровари, вул.. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 43657029, реквізити IBAN НОМЕР_3 в АТ «Сенс Банк», МФО 300346) витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
В іншій частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников