Справа № 183/11032/25
№ 2/183/3554/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на недоотриману пенсію.
За життя ОСОБА_2 заповіту не складала. 
У визначений законом строк вона, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцової О.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті баби ОСОБА_2 , а в подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим 24 травня 2025 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за р № 2214 на недоотриману пенсію в сумі 132 353,63 грн., що належала померлій згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 грудня 2024 року за № 1200-0403-8/31652.
26 травня 2025 року вона, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою за № 5346 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та додала до неї необхідні документи, в тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом.
17 липня 2025 року на її картковий рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» від Пенсійного фонду України надійшли грошові кошти в сумі 63 989,40 грн., що підтверджується квитанцією.
В той же час, решта суми недоотриманої пенсії на картковий рахунок позивача так і не надійшли.
Позивач повторно звернулася з заявою до відповідача про здійснення переказу на її картковий рахунок суми недоотриманої пенсії, що залишилася не виплаченою в розмірі 68 364,23 грн.
Так, згідно відповіді ГУ ПФУ в Луганській області від 22 липня 2025 року № 6262-6227/Р-02/8-1200/25 відповідача посилався на ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, відповідно до якого сума пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. У разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 зі змінами, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію. За матеріалами електронної пенсійної справи суми пенсій за період з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2023 року нараховувалися для виплати ОСОБА_2 з урахуванням положень КМУ від 26.02.2022 року № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану, але не були отримані пенсіонером за життя. Враховуючи положення ст. 52 закону № 1058, недоотримані суми пенсії за вказаний вище період підлягають виплаті визначену нотаріусом спадкоємцям. Виплату пенсій померлій було призупинено з 01 травня 2023 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не зверталася, а тому відсутні підстави для виплати пенсії за період з 01 травня 2023 року по день смерті пенсіонера, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 вказує, що призупинення з 01 травня 2023 року виплату пенсіонеру пенсії, включеної до складу спадщини, є протиправним, та наявні перешкоди у реалізації позивачем прав на спадкування недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним отримана за життя, а також щодо реалізації позивачем права власності на суми недоотриманої пенсії, що перейшли до спадкоємця внаслідок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму 132 353,63 грн.
Враховуючи відповідь ГУ ПФУ в Луганській області від 20 травня 2024 року № 1200-0501-8/134366 про фактичну відмову у виплаті недоотриманої пенсії та довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 грудня 2024 року за № 1200-0403-8/31652, наданої на запит приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцової О.М., сума недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, на підставі якої видане свідоцтво право на спадщину за законом від 24 травня 2025 року за р № 2214 становить 132 353,63 грн.
Отже, оскільки розмір недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії склав 132 353,63 грн., відповідачем було сплачено позивачу грошову суму в розмірі 63 989,40 грн., тобто сума недоотриманої пенсії спадкодавця ОСОБА_2 , що підлягає сплаті спадкоємцю становить 68 364,23 грн. (132 353,63 грн. - 63 989,40 грн. = 68 364,23 грн.). 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд: 
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію, нараховану за життя ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 травня 2025, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцовою О.М. за р. № 2214 в розмірі 68 364,23 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат. 
Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника остання просиларозглядати справу без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, в той же час звернувся до суду з відзивом, згідно якого вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість, просив розглядати справу без його участі та в позові відмовити, з огляду на наступне. Так, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ПС НОМЕР_1 ) перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області, та отримувала пенсію за віком. Виплата пенсії здійснювалась через відділення АТ “Укрпошти”. З березня 2022 року виплату пенсії ОСОБА_2 було переведено до АТ “Ощадбанк” згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №162 “Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану”. Суми пенсії у період з березня 2022 року по квітень 2023 року (включно) нараховувались з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 162 “Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану”, але не були отримані ОСОБА_2 . У статті 49 Закону № 1058-IV зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Так , у частині першій цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, 3) у разі смерті пенсіонера, 4) у paзi неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.05.2023 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Частиною другою статті 49 Закону №1058-IV передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не зверталась. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі –Закону № 1058) у разі відсутності членів сім`ї, які проживали спільно з пенсіонером на день його смерті, або у разі не звернення ними за виплатою недоотриманої у зв`язку зі смертю пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини така сума пенсії входить до складу спадщини. Можливість здійснення органами Пенсійного фонду України виплати суми пенсії,що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку зі смертю, передбачено статтею 52 Закону № 1058, згідно з вимогами якої право на виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера до спливу шести місяців від дня його смерті мають члени сім`ї померлого, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, непрацездатні члени сім`ї, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чині, а після спливу шести місяці в від дати смерті пенсіонера визначені нотаріусом спадкоємці. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину . 24.05.2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кравцовою О.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа 37/2024, зареєстровано в реєстрі № 2214) на ім`я ОСОБА_1 , а саме - недоотриману пенсію ОСОБА_2 . Розмір спадщини становить 132 353,63 грн. відповідно до довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області від 11.12.2024 №1200 0403-8/31652. Дійсно, відповідачем на запит нотаріуса № 350/02-14 від 09.12.2024 року було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , становить 132 353,63 грн., але було також зазначено , що відповідно до частини першої статті 46 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV сума пенсії може бути змінена відповідно до дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії. До того ж , пенсія ОСОБА_2 з 01.05.2023 року не нараховувалась та не сплачувалась. Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами . Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини , у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Датою звернення за отриманням пенсії є дата звернення особи , яка має право на виплату недоотриманої пенсії та надала усі передбачені законодавством документи. Відповідно до абзацу третьому пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 22.11.2005 року (далі Порядок 22-1), для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про право на спадщину. 26.05.2025 ОСОБА_1 засобами вебпорталу за допомогою кваліфікованого електронного підпису (далі — КЕП) було надано заяву № 9148 про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 з необхідними документами. Враховуючи положення статті 52 Закону № 1058, недоотримані суми пенсії за вказаний вище період підлягають виплаті визначеному нотаріусом спадкоємиці ОСОБА_1 . Недоотримана пенсія померлої за період з 01.03.2022 по 30.04.2023 у сумі 63 989,40 грн. зарахована 17.07.2025 на картковий рахунок АТ “Ощадбанк” спадкоємцю ОСОБА_1 . Про виплату недоотриманої пенсії, за померлу бабусю ОСОБА_2 позивачу було повідомлено листом №6070-6133/Р-04/8-1200/25 від 17.07.2025 у відповідь на її звернення на вебпортал Пенсійного фонду України ВЕБ-12001-Ф-С-25-120772 від 25.06.2025, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 27.06.2025 за № 6133/Р-1200-25. Отримання грошових коштів недоотриманих пенсійних виплат, які увійшли до спадкового майна, регулюється спадковим законодавством. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не нараховувало пенсію з 01.05.2023 року ОСОБА_2 . Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. Норма закону або підзаконного акта, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. Пунктом 14-4 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 визначено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, що підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Новий єдиний Порядок виплати пенсій та страхових виплат для громадян, які тимчасово перебувають за кордоном, або виїхали з них на підконтрольну територію України запроваджено постановою КМУ №299 від 11.02.2025, відповідно до якого виплата пенсій здійснюється лише за умови, що громадянин не отримує виплати від пенсійних органів РФ. Щодо виплати пенсії не нарахованої за життя померлого, то виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину . Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Ненарахована пенсія не входить до складу спадщини, право на яку має позивач ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія . Право на нарахування пенсії та її виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. Позивач як спадкоємець не має права на те майно, яке за життя спадкодавця не було йому нараховано. В даному випадку зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. Застосування іншого підходу фактично означатиме перегляд судом тих правовідносин, які виникли за час життя спадкодавця і стосовно законності яких спадкодавець не висловив жодних претензій. Норми ст.46, 52 Закону №1058 та статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ці норми стосуються вже нарахованих (належних на час смерті) пенсіонеру сум пенсії . Норма закону або підзаконного акта, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. 
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 24 травня 2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцовою О.М. позивачу ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщини за закономза р. № 2214, відповідно до якого спадщину, що залишилась після смерті баби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді суми недоотриманої пенсії в розмірі 132 353,63 грн.
Недоотримана пенсія в сумі 132 353,63 грн. згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 грудня 2024 року за № 1200-0403-8/31652 була розрахована з моменту надходження запита нотаріуса за період з 01 березня 2022 року по 30 травня 2024 року.
26 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою за № 5346 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та додала до неї необхідні документи, в тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 17 липня 2025 року на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» від Пенсійного фонду України надійшли грошові кошти в сумі 63 989,40 грн., нараховані за період з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2023 року, що підтверджується квитанцією.
В той же час, сторонами не заперечується, що решта суми недоотриманої пенсії на картковий рахунок позивача не надійшли.
Встановлено, що позивач повторно звернулася з заявою до відповідача про здійснення переказу на її картковий рахунок суми недоотриманої пенсії, що залишилася не виплаченою в розмірі 68 364,23 грн.
Проте, відповідач ГУ ПФУ в Луганській області у свої відповіді від 22 липня 2025 року № 6262-6227/Р-02/8-1200/25 посилався на ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, відповідно до якої сума пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. У разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 зі змінами, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію. За матеріалами електронної пенсійної справи суми пенсій за період з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2023 року нараховувалися для виплати ОСОБА_2 з урахуванням положень КМУ від 26.02.2022 року № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану, але не були отримані пенсіонером за життя. Враховуючи положення ст. 52 закону № 1058, недоотримані суми пенсії за вказаний вище період підлягають виплаті визначену нотаріусом спадкоємцям. Виплату пенсій померлій було призупинено з 01 травня 2023 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не зверталася, а тому відсутні підстави для виплати пенсії за період з 01 травня 2023 року по день смерті пенсіонера, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01 травня 2023 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058) у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не зверталась.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд наводить наступні норми права.
Так, частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як вбачається із частини 1 статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, свідчить про те, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1227 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Частиною 1 статті 52 вказаного вище Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
Як вбачається із частини 3 статті 52 вказаного вище Закону, у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Як встановлено вище та не заперечується сторонами, виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.05.2023 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За життя ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не зверталась.
Згідно до приписів ст. 49 Закону № 1058-IV визначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. 
Так, ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, 3) у разі смерті пенсіонера, 4) у paзi неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. 
Частиною другою статті 49 Закону №1058-IV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. 
В т ой же час, право особи на отримання пенсії (у тому числі за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.
Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом 1058-IV, не можуть застосовуватись.
Відповідно, встановлення постановами Кабінету Міністрів України інших підстав для припинення виплати пенсії, відмінних від визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, не є іншим випадком припинення виплати пенсії, передбаченим законом, у розумінні пункту 5 частини першої статті 49 цього Закону.
З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідачем рішення про припинення виплати пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з 01 травня 2023 року не приймалося, тобто припинення виплати пенсії останній відбулося не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що припинення з 01 травня 2023 року виплати ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, або підстав, передбачених іншим законом, та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, а отже, дії відповідача є протиправними.
Таким чином, померла ОСОБА_2 , починаючи з 01 травня 2023 року, не отримувала пенсію з вини відповідача. Відповідно, суми пенсії, невиплачені останній з вини відповідача, мають бути виплачені позивачу ОСОБА_1 , як спадкоємцю, за минулий час без обмеження будь-яким строком, а саме за період з 01 травня 2023 року по день смерті пенсіонера, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як встановлено вище, 24 травня 2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцовою О.М. позивачу ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщини за законом за р. № 2214, відповідно до якого спадщину, що залишилась після смерті баби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді суми недоотриманої пенсії в розмірі 132 353,63 грн.
Недоотримана пенсія в сумі 132 353,63 грн. згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 грудня 2024 року за № 1200-0403-8/31652 була розрахована з моменту надходження запита нотаріуса за період з 01 березня 2022 року по 30 травня 2024 року.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 17 липня 2025 року на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» від Пенсійного фонду України надійшли грошові кошти в сумі 63 989,40 грн., нараховані за період з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2023 року, що підтверджується квитанцією.
Отже, оскільки розмір недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії склав 132 353,63 грн., відповідачем було сплачено позивачу грошову суму в розмірі 63 989,40 грн., тобто сума недоотриманої пенсії спадкодавця ОСОБА_2 , що підлягає сплаті спадкоємцю за період з 01 травня 2023 року по 30 травня 2024 року становить 68 364,23 грн. (132 353,63 грн. - 63 989,40 грн. = 68 364,23 грн.).
При цьому, право на спадщину позивач ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане на її ім`я та не є предметом спору в даній справі.
Частиною 1 статті 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд звертає увагу на те, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь суми недоотриманої пенсії в розмірі 68 364,23 грн., що належала померлій ОСОБА_2 та не була одержана останньою за життя, яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії від 24 травня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області К равцовою О.М. за р. № 2214. Позивач ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю ОСОБА_2 суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Інші доводи сторін не приймаються до уваги, оскільки не спростовують наведених висновків суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 недоотриману пенсію, нараховану за життя ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 травня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кравцовою О.М. за р. № 2214 в розмірі 68 364,23 грн. (шістдесят вісім тисяч триста шістдесят чотири грн. 23 коп.).
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, код ЄДРПОУ 21782461, місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул. Шевченка, буд. 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повне рішення суду складено 27 квітня 2026 року.
Суддя        Д.І. Городецький