ПОСТАНОВА
06 липня 2026 року
м. Київ
справа № 465/2714/14-к
провадження № 51-5527ск18
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвал Львівського апеляційного суду від 27 березня 2026 року,
встановила:
Личаківський районний суд м. Львова вироком від 08 лютого 2021 року засудив ОСОБА_2 за: 
- ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна;
- ст. 257 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна. На підставі ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 27 березня 2026 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишив без задоволення, вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2021 року - без змін.
ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленим стосовно нього апеляційним судом рішенням, звернувся до Суду із касаційною скаргою, в якій просить відкрити касаційне провадження за його касаційною скаргою, надати йому та його майбутньому захиснику строк для усунення недоліків касаційної скарги та подачі нової, детально обґрунтованої касаційної скарги після ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у витребовуванні справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на таке.
У відповідності до ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року) справа не витребовується, якщо касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу. Про прийняте рішення суддя виносить мотивовану постанову, копія якої надсилається прокуророві чи особі, яка подала скаргу. 
Пунктами 4, 5 частини 1 ст. 350 КПК України (1960 року) визначено, що в касаційній скарзі повинна бути зазначена вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього, з огляду на положення ч. 1
ст. 398 цього Кодексу, якою передбачено, що підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 цього Кодексу), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 цього Кодексу); прохання особи, яка подає касаційну скаргу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_2 у касаційній скарзі:
- не покликається на порушення вимог закону, передбачених ч. 1 ст. 398 КПК (1960 року), не конкретизує, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальну справу стосовно нього, та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваного рішення, відповідно до норм вказаної статті (п. 4 ч. 1 ст.350);
- відсутнє прохання.
Крім того, Суд звертає увагу ОСОБА_2 на те, що у поданій касаційній скарзі він посилається на норми Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, тоді як кримінальна справа стосовно нього розглядалась відповідно до положень КПК 1960 року, якими не передбачено залишення касаційної скарги без руху та надання строку для їх усунення.
Водночас Суд зазначає, що відмова не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених в ухвалі суду недоліків і якщо вона надійде у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року), або не пізніше одного місяця з дня одержання копії ухвали про відмову у її витребуванні.
Керуючись ст. 388 КПК України (1960 року), п. 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017, суддя 
постановила:
відмовити ОСОБА_2 увитребовуванні справи за його касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 березня
2026 року.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя   ОСОБА_1