25.06.26
22-ц/812/1364/26
Провадження № 22-ц/812/1364/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

25 червня 2026 року       м. Миколаїв
справа № 4././2.
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 20 березня 2026 року суддею Саламатіним О.В. у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У листопаді 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з указаним вище позовом.
Позивач зазначав, що 07.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №100474727, за умовами якого позичальниця отримала 8 000 грн кредитних коштів шляхом переказу на картковий рахунок. Умовами Договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 3 600 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
08.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №4585205, за умовами якого позичальниця отримала 5 000 грн кредитних коштів шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. Умовами Договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №100474727.
26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №4585205.
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами в тому числі за договорами №100474727 та №4585205.
Посилаючись на невиконання позичальницею умов договору та на набуття права вимоги за кредитними договорами, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 70 710 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 13 000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 55 160 грн, заборгованість за комісіями – 2 550 грн.
Також позивач просив стягнути судові витрати, а саме: 2 422, 40 грн сплаченого судового збору та 25 000 грн витрат на правову допомогу.
Узагальнені доводи інших учасників
У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Мельник А.В. просила у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Посилалася на те, що за вказаними договорами сплив строк позовної давності, оскільки кредит надавався строком на 30 днів з 08.10.2021 по 07.11.2021. Тобто позивач мав право звертатися до суду з 07.11.2021 по 07.11.2024, проте позов пред`явлено тільки у 2025 році. 
Крім того, позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником, а також відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. 
Також в матеріалах справи відсутній графік погашення кредитних коштів, а комісія за управління кредитом, є незаконною та не може бути стягнута.
Крім того представник відповідачки вказувала, що виходячи з норм чинного законодавства збільшення у декілька разів суми кредиту не відповідає чинному законодавству, і тому дуже велика практика суду, де вимоги мікрофінансових організацій стосовно відшкодування процентів за електронним кредитним договором не задоволені взагалі, або ж суми заборгованості значно зменшені. Це відбувається через те, що після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не має права продовжувати нараховувати проценти та неустойку, а має право лише на стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2026 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» стягнуто 68 160 грн кредитної заборгованості, з яких 13 000 грн – за тілом кредиту та 55 160 грн – за процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Також з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто судові витрати – 2 335,04 грн судового збору та 4 000 грн витрат на правову допомогу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати в частині стягнення процентів за користування кредитом, та ухвалите в цій частині нове судове рішення – про відмову у задоволенні цієї частини позову.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що сума нарахованих процентів – 55160 грн є явно завищеною, неспівмірною з сумою основного боргу, створює надмірний фінансовий тягар для відповідачки та призводить до несправедливого дисбалансу прав та обов`язків сторін.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Посилалася на пункт 2.2.2 Договору, за умовами якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 Договору. 
Відповідно до пункту 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пунктом 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену пунктом 1.6 Договору. 
Якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно пункту 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6 Договору. 
Стандартна (базова) ставка не є підвищеною та згідно пункту 1.6. становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Згідно пункту 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. 
У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. 
Відповідно до пункту 2.3.2 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно пункту 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно пунктами 1.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно пункту 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений пунктом 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. 
Таким чином сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. 
Також сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін.
Підписанням договору відповідачка погодилася на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Тому заборгованість за відсотками нараховано у відповідності до умов договору.

2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 70 710 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 07.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №100474727, за умовами якого позичальниця отримала 8 000 грн кредитних коштів шляхом переказу на картковий рахунок. Умовами Договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 3 600 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Факт перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 кредитних коштів підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №1786335272 про перерахування коштів за допомогою системи «LIQPAY» у розмірі 8000,00 грн 07.10.2021 року за договором №100474727.
Крім того, листом АТ КБ «Приватбанк», який надійшов до суду 17.03.2025 року підтверджено належність ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 . Також, банком надано виписку по вказаному вище картковому рахунку відповідачки, з якої вбачається перерахування їй 07.10.2021 року грошових коштів у розмірі 8000,00 грн.
За такого, Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року, надавши позичальниці кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору позики.
08.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №4585205, за умовами якого позичальниця отримала 5 000 грн кредитних коштів шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. Умовами Договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки підтверджується квитанцією від 08.10.2021 року ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», з якої вбачається, що 08.10.2021 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 перераховано від ТОВ «Мілоан» кошти у сумі 5000,00 грн, за договором 4585205.
Факт належності карткового рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 підтверджується листом АТ «Універсал Банк». Крім того, АТ «Універсал Банк» надано виписку по вказаному вище картковому рахунку, з якої вбачається, що 08.10.2021 року на рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти у сумі 5000,00 грн.
За такого, Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №4585205 від 08.10.2021 року, надавши позичальниці кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору позики.
17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, зокрема за Договором про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників до Договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 р. (порядковий номер в реєстрі 490)
26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, зокрема за Договором про споживчий кредит №4585205 від 08.10.2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року (порядковий номер в реєстрі 2753).
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договорами про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року та №4585205 від 08.10.2021 року. 
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року до Договору Факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, складеного між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал», Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників, відповідно до якого Фактор прийняв право вимоги по Боржниках кількістю 207307.
Згідно з Витягом з Додатку №3 до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, підписаного уповноваженими представниками ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договорами про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року та №4585205 від 08.10.2021 року на загальну суму заборгованості 70710,00 грн з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 13000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 55160,00 грн, заборгованість за комісіями – 2550,00 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що в Договорах про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року та №4585205 від 08.10.2021 року сторони правочину погодили сплату комісії за надання кредиту в сумі 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20 відсотків від суми кредиту одноразово та 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово.
Врахувавши, що нормами діючого законодавства банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині сгнення комісії.
Позиція апеляційного суду
Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачкою ОСОБА_1 тільки в частині нарахованих банком процентів за користування кредитними коштами.
Суму процентів відповідачка вважає значно завищеною та неспівмірною з сумою основного боргу.
Однак, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України)
Відповідно до п.1.1. Договорів позики, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору позики, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Відповідно до п.п.1.5.2, 1.6. Договору №100474727 від 07.10.2021 року проценти за користування кредитом: 3600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Відповідно до п.п.1.5.2, 1.6. Договору №4585205 від 08.10.2021 року проценти за користування кредитом: 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно із пунктом 3.3.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору.
Пунктом 2.2.2 Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 Договору. 
Відповідно до пункту 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пунктом 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену пунктом 1.6 Договору. 
Відповідно до пункту 2.3.2 Договору сторони домовились про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно пункту 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно пунктами 1.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно пункту 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений пунктом 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. 
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору.
Згідно з Витягом з Додатку №3 до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договорами про споживчий кредит №100474727 від 07.10.2021 року та №4585205 від 08.10.2021 року на суму процентів за користування кредитними коштами у розмірі 55 160 грн.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». 
У справі, що переглядається, відповідачкою не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. 
Таким чином, стороною відповідача ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. 
Звільнення позичальника від обов`язку сплатити відсотки за користування кредитними коштами, що були нараховані відповідно до умов кредитного договору, у тому числі з підстав їх завищеного, на думку відповідача розміру, діюче законодавство не передбачає.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та залишає рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, понесені відповідачкою при поданні апеляційної скарги витрати залишаються за її рахунок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      В.В.Коломієць
Т.В.Серебрякова

---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 25 червня 2026 року