Справа № 127/11633/26 
Провадження № 33/801/586/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
в с т а н о в и л а :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 №632418, 05.04.2026 о 01 год 48 хв по вул. Степана Бандери, 6 в м. Вінниці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 1,56 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Проводилася безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №473371, №759593.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,6 грн. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у його діях  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив право на захист ; не дослідив у повному обсязі відеозаписи з бодікамер працівників поліції і не встановив чи охоплює відео всі обов`язкові етапи, зокрема, зупинку транспортного засобу та огляд ОСОБА_1 . Крім того, відсутні докази щодо законності зупинки транспортного засобу. Також судом не було перевірено, чи був дотриманий порядок огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Суд встановив, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, при цьому застосував до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що свідчить про формальний підхід.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши постанову суду в межах наведених в апеляційній скарзі доводів , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Ухвалюючи постанову про притягнення  ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ,суд виходив із того, що наявність складу адмінправопорушення і його вина за ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується дослідженими судом і наявними у справі доказами : протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, чеком драгеру, направленням на огляд водія, а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом  із ознаками алкогольного сп`яніння та проходження ним огляду на стан сп`яніння, результати якого були позитивними та становили 1,56 проміле алкоголю.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та його вину, правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше, як на підставах i в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності
Згідно з вимогами ст, 245,251 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та ефективно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку i в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив його право на захист, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
09.04.2026 року ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення повісткою про виклик до суду, що була направлена на адресу, яку він повідомив працівникам поліції на місці зупинки під час складення протоколу та інших документів.(а.с.12)
21.04.2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Халупко С.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому доступу до матеріалів справи для ознайомлення через підсистему «Електронний суд». (а.с.13-15)
22.04.2026 року ОСОБА_1 повісткою про виклик до суду, було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що була призначена до розгляду на 11.05.2026 року.(а.с.21)
22.04.2026 року захисника ОСОБА_1 – адвоката Халупко С.В. повісткою про виклик до суду, було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який було призначено на 11.05.2026 року. (а.с.22).
Окрім того, з довідки про доставку СМС вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2026 року доставлено СМС-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду у справі» на 11.05.2026 року. (а.с.23).
07.05.2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Щеколдін М.Ю. заявив клопотання про участь у засідання призначеному на 11.05.2026 року у режимі відеоконференції.(а.с.24)
10.05.2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Халупко С.В. надав до суду письмові пояснення по справі. (а.с.32-36).
Враховуючи положення ст.277 КУпАП про строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та ч.6 ст.38 КУпАп в якій вказано, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Окрім того, за ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи в судовому засіданні , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАп.
Вказане узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток за адресою, яку він особисто повідомив працівникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також шляхом надсилання СМС-повідомлення. Крім того, про призначення справи до розгляду були належним чином повідомлені і його захисники. Матеріали справи також свідчать про те, що сторона захисту була обізнана про наявність провадження та активно реалізовувала свої процесуальні права. Так, стороною захисту заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, надання доступу до матеріалів через підсистему «Електронний суд», про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також письмові пояснення по суті справи. Отже, сторона захисту мала реальну можливість ознайомитися з матеріалами провадження, висловити свою правову позицію та надати відповідні докази і заперечення. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував вимоги статті 277 КУпАП щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ч.6 ст. 38 КУпАП, якими встановлено граничний строк притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП. За таких обставин подальше відкладення розгляду справи суперечило б принципу своєчасного здійснення правосуддя. Отже, підстав вважати, що суд першої інстанції допустив порушення процесуальних прав  ОСОБА_1 або позбавив його можливості належним чином захищати свої інтереси, апеляційний суд не вбачає.
Доводи про відсутність у справі доказів законності зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, які в подальшому було продовжено, в Україні введено воєнний стан.
Наказом Начальника Вінницької обласної військової адміністрації Сергія Борзова від 24 лютого 2022 року № 1 «Про запровадження на території області комендантської години» зі змінами на території області з 24. 00 год. до 05. 00 год. запроваджено комендантську годину (заборону перебування громадян у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях).
Відповідно до ч.2 ст.32 ЗУ «Про національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
На момент зупинки транспортного засобу 05.04.2026 о 01 год 48 хв на території України діяв правовий режим воєнного стану, а на території Вінницької області була запроваджена комендантська година з 24. 00 год. до 05. 00 год.. За таких обставин працівники поліції були наділені додатковими повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням встановлених обмежень, перевірки документів та виявлення осіб, які можуть порушувати вимоги правового режиму воєнного стану. Крім того, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 , не заперечував щодо підстав зупинки транспортного засобу. Навпаки, під час спілкування з працівниками поліції на 11 хв 36 сек він самостійно повідомив про допущене порушення Правил дорожнього руху, а саме неувімкнення покажчика повороту під час виконання маневру, що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції №473371 Таким чином, матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про незаконність зупинки транспортного засобу  ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було перевірено, чи був дотриманий порядок огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, є також необгрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 2-5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» №1103 від 17.12.2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 №632418, 05.04.2026 о 01 год 48 хв по вул. Степана Бандери, 6 в м. Вінниці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 1,56 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Проводилася безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №473371, №759593.(а.с.2)
Відповідно до чеку Драгер, результат перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння підтверджує наявність у останнього на час огляду 1.56 проміле алкоголю (а.с.4)
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.11.2025 Огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками : запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 1,56 проміле.(а.с.5)
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР м.Вінниці проведено, оскільки у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук.(а.с.7)
Відповідно до рапорту працівника поліції, 05.04.2026 року було зупинено транспортний засіб «Toyota» , д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду позитивний, та становить 1,56 проміле, що підтверджується тестом №712. (а.с.8)
Так, під час розгляду справи судом було всебічно та повно досліджено всі наявні докази, які підтверджують перебування  ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а також перевірено дотримання уповноваженими особами процедури проведення відповідного огляду. З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року. Усі документи, складання яких передбачено зазначеним Порядком, містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими доказами, а відомостей про порушення процедури проведення огляду або оформлення його результатів матеріали справи не містять. За таких обставин твердження  ОСОБА_1 про те, що суд не перевірив дотримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується дослідженими судом доказами.
Доводи про те, що суд не дослідив у повному обсязі відеозаписи з бодікамер працівників поліції, оскільки не встановив чи охоплює відео всі обов`язкові етапи, зокрема зупинку транспортного засобу та огляд ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу.
Із оскаржуваної постанови суду вбачається, що судом було ретельно досліджено відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції, на яких зафіксовано, розмову працівників поліції з ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив йому про наявність ознак сп`яніння та пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, нащо він погоджується. За результатами огляду прилад показав результат 1,56 ‰, тобто було встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Судом апеляційної інстанції також досліджено відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції №473371 та №759593. Із зазначених відеозаписів вбачається, що на 16 секунді відеофіксації транспортний засіб «Toyota» під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з дією комендантської години. Під час спілкування у останнього працівниками поліції були виявлені характерні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Так, на 3 хв 26 сек відеозапису працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager». При цьому той не заперечував наявності у нього ознак сп`яніння та самостійно повідомив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на 5 хв 53 сек відеозапису ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольного напою, а саме віскі. На 6 хв 32 сек, після проведення огляду за допомогою приладу «Drager», він погодився з отриманим результатом тестування та не висловлював жодних заперечень щодо правильності його проведення чи достовірності результатів.
Після завершення процедури огляду працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, що також зафіксовано на відеозаписі. Наведені обставини свідчать про дотримання працівниками поліції встановленої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та підтверджують перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд встановивши, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, але при цьому застосував до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що свідчить про формальний підхід. також є безпідставними.
Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 20 Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства. 
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті питання, яке розглядається, особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особами, які вчинили адміністративні правопорушення, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Позиція щодо неможливості застосування додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка не отримувала посвідчення водія, не узгоджується із засадами справедливості та принципом рівності всіх перед законом. Такий підхід фактично ставить осіб, які керують транспортними засобами без набуття відповідного права, у більш сприятливе становище порівняно з особами, які отримали посвідчення водія в установленому законом порядку, а також нівелює превентивну та виховну мету адміністративного стягнення. 
Таким чином суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову  Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду    С. Г. Копаничук