Справа № 287/1947/24
провадження 2/287/226/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

17 червня 2026 року      м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Нижника Г.П.,
за участю секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Скумін Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба в справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба в справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 в період з 2011 по 2023 роки. За час спільного проживання народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли народився син ОСОБА_7 , йому стало відомо, що відповідач 26 липня 2018 року таємно уклала шлюб із громадянином Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_19 . 28.01.2021 діти поставлені на облік Служби у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах , по причині ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Діти проживають з батьком окремо від ОСОБА_3 . Мати дітей з грудня 2023 року ними не цікавиться, участі у їхньому вихованні та утриманні не бере, зв`язку з дітьми не підтримує, про своє місцезнаходження не повідомляє. За таких обставин, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо дітей та стягнення з відповідача аліментів.
Ухвалою суду від 14.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
05.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві та постановити заочне рішення. Позивач також зазначив, що відповідач з 2023 року не цікавиться життям своїх дітей. З того часу вона жодного разу не приїжджала, не надавала жодної матеріальної допомоги, з дітьми не спілкується. Також просять стягнути аліменти відповідно до чинного законодавства.
Відповідач у судові засіданні призначені 13.01.2026, 05.02.2026, 24.02.2026, 11.03.2026 та 09.06.2026 на розгляд справи не з`явилася та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законодавством порядку, як шляхом направлення судових повісток за відомою суду адресою, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов відповідач до суду не надала.
Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей. Пояснила, що відповідач разом із дітьми перебувала на обліку в Службі у справах дітей Олевської міської ради з 2019 року як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах. За словами представника служби, під час здійснення перевірок умов проживання дітей за місцем проживання відповідача неодноразово встановлювалися незадовільні побутові умови: у будинку було брудно, холодно, не забезпечувалися належні санітарно-гігієнічні умови для проживання та виховання дітей.
Крім того, відповідач неодноразово телефонувала до Служби у справах дітей та повідомляла про небажання надалі виховувати дітей, висловлювала намір відмовитися від них і пропонувала працівникам служби забрати дітей під свою опіку. Представник третьої особи також зазначила, що одного разу відповідач самостійно привезла дітей разом з особистими речами до приміщення Служби у справах дітей та вимагала забрати їх, оскільки не бажала надалі здійснювати догляд і виховання дітей.
Разом із тим ситуація істотно змінилася після того, як діти почали проживати разом із батьком. Позивач створив належні умови для їх проживання, виховання та розвитку, забезпечує дітей усім необхідним, постійно цікавиться їх навчанням, бере активну участь у їх вихованні та належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Під час обстеження умов проживання дітей за місцем проживання батька працівниками служби встановлено, що житло перебуває у належному санітарному стані, у будинку чисто та тепло, діти охайно одягнуті, забезпечені харчуванням, необхідними речами та мають належні умови для навчання і всебічного розвитку.
З огляду на викладене орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дітей, про що складено відповідний висновок, який затверджено рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради.
Свідок ОСОБА_9 , який працює в підрозділі ювенальної превенції, у судовому засіданні пояснив, що до 2023 року неодноразово спільно з працівниками соціальних служб здійснював виїзди за місцем проживання відповідачки. Під час таких перевірок неодноразово фіксувалися факти перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння, а також неналежного виконання нею батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Разом із тим свідок зазначив, що після того, як у грудні 2023 року діти залишилися проживати з батьком, ситуація суттєво покращилася. Позивач належним чином забезпечує дітей, приділяє увагу їх вихованню та розвитку, створив для них належні умови проживання.
Допитана як свідок класний керівник ОСОБА_4 ОСОБА_10 повідомила суд, що протягом останніх двох років жодного разу не бачила матір дитини та особисто з нею не знайома. З усіх питань, пов`язаних із навчанням та вихованням ОСОБА_11 , підтримує зв`язок виключно з батьком дівчинки. Позивач бере активну участь у навчальному процесі та громадському житті класу, входить до складу батьківського комітету, регулярно відвідує батьківські збори та цікавиться успіхами доньки. За словами свідка, дитина завжди охайна, доглянута та забезпечена всім необхідним. На думку свідка, позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки. ОСОБА_11 усвідомлює, що мати тривалий час не бере участі в її житті. Зокрема, під час листування у спільному чаті дівчинка зазначала, що «мама нас покинула». Разом із тим зазначені обставини негативно не вплинули на її успішність чи психологічний стан. Дівчинка є активною, життєрадісною та комунікабельною.
Свідок ОСОБА_12 , вчитель початкових класів, повідомила суд, що протягом чотирьох років була класним керівником ОСОБА_5 . За весь цей час вона бачила матір дитини лише один раз, коли та привела сина до першого класу. Надалі відповідачка на телефонні дзвінки не відповідала та зв`язок із навчальним закладом не підтримувала. У зв`язку з цим з першого класу всі питання щодо навчання та виховання дитини вирішувалися виключно з батьком. Позивач постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина та бере активну участь у житті класу. За словами свідка, на початку навчання ОСОБА_13 сумував за матір`ю, однак протягом останніх двох-трьох років практично не згадує про неї та не проявляє з цього приводу емоційного переживання. Навчальний рік дитина завершила на достатньому рівні знань.
Свідок ОСОБА_14 , яка є класним керівником ОСОБА_15 , повідомила суд, що хлопчик навчається у школі вже другий рік. За час навчання він завжди був охайним, доглянутим, забезпеченим необхідним одягом та шкільним приладдям. Матір дитини свідок жодного разу не бачила, оскільки остання не цікавиться навчанням та вихованням сина. Натомість батько постійно підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори та цікавиться успіхами дитини. Відповідаючи на запитання суду щодо ставлення ОСОБА_7 до матері та можливого психологічного впливу її відсутності, свідок пояснила, що напередодні Дня матері учні класу виготовляли подарунки для своїх матерів. При цьому дітям було запропоновано у випадку відсутності матері поруч подарувати виготовлений подарунок найближчій для них людині. На це ОСОБА_7 повідомив, що подарує свій подарунок батькові.
Допитана як свідок сусідка позивача ОСОБА_16 повідомила суд, що тривалий час знає сім`ю сторін та може охарактеризувати позивача як турботливого і відповідального батька. На її переконання, саме завдяки його зусиллям дітям забезпечені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Після того як відповідачка залишила дітей, свідок декілька разів телефонувала їй та просила повернутися до дітей, наголошуючи на необхідності виконання материнських обов`язків. Однак відповідачка відмовлялася повертатися, а згодом будь-який зв`язок із нею взагалі було втрачено.
У судовому засіданні діти сторін - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , думка яких з`ясовувалася за участю фахівця із соціальної роботи та психолога, пояснили, що фактично не підтримують спілкування з матір`ю. Остання їм не телефонує, не вітає зі святами, не передає подарунків та не цікавиться їхнім життям, навчанням чи станом здоров`я. Діти повідомили, що постійно проживають разом із батьком, який забезпечує їм належні умови для проживання, навчання та розвитку, піклується про них і приділяє достатньо уваги їх вихованню. У зв`язку з цим вони висловили бажання й надалі проживати разом із батьком.
У ч. 4 ст. 223 ЦПК України зазначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача клопотанв про ухвалення саме заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 21).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 20).
Згідно висновку органу опіки та піклування Олевської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради від 30.08.2024 № 236, ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-12).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, виданого Олевською міською радою Житомирської області, ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Згідно з довідкою № 3071 від 06.09.2024 про осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_17 (а.с. 14).
Згідно характеристик від 11.09.2024 та 12.09.2024 виданих Олевським ліцеєм № 1 Олевської міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються у третьому та п`ятому класі. Ліцей відвідують систематично, за час навчання зарекомендували себе як здібні, розумні та творчі діти. Є активними учасниками шкільних та позашкільних заходів. Мати дітей ОСОБА_3 не цікавиться позашкільним життям дітей, не цікавиться успішністю дітей, не відвідує батьківські збори. Усі питання щодо навчання вирішуються виключно з батьком, а мати не бере участі у культурному та духовному розвитку дітей (а.с. 15-16).
Судом встановлено, що діти проживають в АДРЕСА_1 без реєстрації в житловому будинку, який належить ОСОБА_18 на праві спільної власності, що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34660486 від 29.06.2012 (а.с. 17-18 на лицьовій та зворотній стороні).
Згідно копій Акту обстеження умов проживання від 10.06.2024, 18.08.2025 та 14.08.2025 комісією проведено обстеження умов проживання та виховання в ОСОБА_1 дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , та встановлено, що умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, санітарно-гігієнічні умови задовільні (а.с. 13, 69-70).
Згідно з актовим записом № 72 від 26.07.2018 ОСОБА_19 та ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с. 93 на лицьовій та зворотній стороні).
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №45556-40765 від 21.11.2024, проведеного спеціалістом ТОВ «Мама Папа», ймовірність того, що ОСОБА_1 є біологічним батько дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає 99,999999%. (а.с. 72).
З поданих доказів вбачається, що з часу звернення до суду відповідач не змінила свого ставлення до виховання та піклування щодо дітей, жодного разу не виявила бажання побачити дітей чи повернути їх в свою сім`ю. Мати не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться їх життям та розвитком, станом здоров`я, не готує дітей до дорослого життя, не зустрічається з дітьми, не спілкується з ними, а це у свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав.
Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України).
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. З матеріалів справи, висновку органу опіки та піклування, показань представника Служби у справах дітей, допитаних у судовому засіданні свідків та пояснень самих дітей вбачається, що відповідач не цікавиться життям дітей, їхнім навчанням, станом здоров`я та розвитком, не бере участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги, не підтримує з ними спілкування та фактично самоусунулася від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків.
Так, представник Служби у справах дітей повідомила, що відповідач неодноразово висловлювала небажання виховувати дітей, зверталася до служби із проханням забрати їх під опіку та навіть привозила дітей разом із особистими речами до приміщення служби. Свідок ОСОБА_9 підтвердив факти неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків та її перебування у стані алкогольного сп`яніння під час перевірок за місцем проживання. Допитані у судовому засіданні педагогічні працівники навчального закладу пояснили, що протягом останніх років відповідач не бере жодної участі у навчанні та вихованні дітей, не підтримує зв`язку зі школою, не відвідує батьківських зборів та не цікавиться успіхами дітей, тоді як усі питання, пов`язані з їх навчанням та вихованням, вирішуються виключно батьком. Свідок ОСОБА_16 також підтвердила, що після того, як відповідач залишила дітей, вона відмовлялася повернутися до них та виконувати свої материнські обов`язки.
Крім того, під час з`ясування думки дітей останні повідомили, що мати не підтримує з ними жодних стосунків, не телефонує, не вітає зі святами, не цікавиться їхнім життям, навчанням та станом здоров`я. Натомість діти постійно проживають із батьком, який забезпечує їм належні умови для проживання, виховання та розвитку.
Наведені обставини свідчать не про тимчасові труднощі у виконанні батьківських обов`язків, а про тривалу, винну та свідому поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виховання дітей та піклування про них, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.
При вирішенні спору суд виходить із необхідності забезпечення найкращих інтересів дітей та враховує, що фактично всі обов`язки щодо їх утримання, виховання та розвитку виконує позивач, який створив для дітей належні умови проживання та забезпечує їх гармонійний розвиток. За встановлених обставин позбавлення відповідача батьківських прав відповідає найкращим інтересам дітей, сприятиме належному захисту їх прав та забезпеченню стабільності їх сімейного середовища.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітніх дітей, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи викладене, є всі підстави стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, до повноліття дочки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та потім в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач при зверненні до суду заявив дві самостійні вимоги: про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів. За вимогою про стягнення аліментів позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору. Разом із тим за вимогу про позбавлення батьківських прав позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, на підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 51 Конституції України, статтями 19, 164-166, 180-185, 190-191 СК України, статтями 12-13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба в справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, до повноліття дочки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та потім в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно.
Стягнення аліментів проводити з 20.09.2024.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на оплату судового збору за розгляд цивільної справи судом в розмірі 1211,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач був звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ID-картка НОМЕР_3 видана 19.04.2023 органом 1828, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Служба у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області, місцезнаходження: 11001, м. Олевськ, вул. Володимирська, буд. 2, Коростенського району, Житомирської області, ЄДРПОУ 04343470.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник