18.05.26 363/1987/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №41/1/26 від 26.01.2026 року,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Харитончук Є.В., звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №41/1/26 від 26.01.2026 року. Вказаний позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку, як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 09.03.2026 року позивачем у його електронному військово-обліковому документі, сформованому за допомогою мобільного за стосунку « ІНФОРМАЦІЯ_4 +» було виявлено повідомлення про порушення ним правил військового обліку. 12.03.2026 року представником позивача направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання інформації щодо причин внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запасу, запису щодо порушення ОСОБА_1 правил військового обліку. 20.03.2026 року у відповідь на вказаний запит було повідомлено, що такий запис наявний у зв`язку з неприбуттям позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №628287 від 30.12.2025 року, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, було надано оскаржувану постанову №41/1/26 від 26.01.2026 року, зі змісту якої вбачається, що 26.01.2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, а саме 07.01.2026 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення повістки від 30.12.2026 року №6282487, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУПАП. Однак, вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню. Позивач зазначив, що йому не було відомо про надходження до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в селищі Іванків повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність явки на 07.01.2026 року, вказана повістка на адресу постійного зареєстрованого та фактичного місця проживання позивача, яку він не змінював - не надходила. За результатами відстеження на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» поштового відправлення з трекінг-номером R067071584230, який було присвоєно поштовому відправленню де містилась вказана повістка, встановлено, що дане поштове відправлення прибуло до поштового відділення в селищі Іванків 13.01.2026 року та 13.01.2026 року його було повернуто із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, повернення відбулося відразу після його надходження, з порушенням порядку направлення « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а тому ОСОБА_1 належним чином не оповіщувався про надходження на його ім`я до поштового відділення в АТ «Укрпошта» в селищі Іванків повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.01.2026 року. Окрім того, повістку було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , однак, за даною адресою позивач не проживає, та 04.06.2025 року ним, у мобільному додатку «Резерв +» було подано заявку на уточнення даних в частині зазначення його актуального місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Також, позивач зазначив, що його не було повідомлено про розгляд відносно нього 26.01.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Жодної повістки чи повідомлення про необхідність прибуття 26.01.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи позивач не отримував, на адресу за місцем його постійного проживання вони не надходили. Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №41/1/26 від 26.01.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
17.04.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Коваленка Я.Г. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 останній просив відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №6282487 на 07.01.2026 року, яка була надіслана через АТ «Укрпошта» за адресою, яка підтягнулась до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 . Поштове повідомлення, в якому мітилася вказана повістка, повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_7 , з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Щодо тверджень позивача про направлення повістки за невірною адресою, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 порушив положення пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, а саме не став на військовий облік за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Унікальність Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів полягає в тому, що під час формування повістки у разі вибору адреси, яка зазначатиметься в повістці, як така на яку надсилається військовозобов`язаному, можливо лише вибрати адресу яка підтягнулась до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Адреса фактичного місця проживання не може застосовуватись в повістці. Продовжуючи перебувати на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 уникав від військового обліку за місцем проживання, навмисно унеможливлюючи здійснення оповіщення, оскільки формування повістки за фактичним місцем проживання, засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неможливо. Окрім того, представник позивача зазначив, що позивача було належним чином оповіщено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується копією повідомлення про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у разі неприбуття за повісткою, а також поштовим відправленням та описом вкладення до поштового відправлення. Таким чином ОСОБА_1 був повідомлений про дату час та місце розгляду справи заздалегідь та належним чином. З огляду на викладене представник відповідача зазначив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП ухвалена у межах компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах справи та з дотриманням вимог діючого на час вчинення правопорушення законодавства.
28.04.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якого остання зазначила, що позивачу не було відомо про надходження до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в селищі Іванків повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність явки на 07.01.2026 року. Окрім того, остання зазначила, що дійсно його задекларованим місцем проживання залишається адреса: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає. Позивач 04.06.2025 року уточнив дані через застосунок «Резерв+» зазначивши актуальну адресу місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Також, остання зазначила і про те, що позивача не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Так, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності є самостійним документом, який складається лише після встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - у цьому випадку, після неявки особи за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Направлення повідомлення до настання підстав для складання такого документа є порушенням процесуального порядку, визначеного КУпАП, що істотно порушує права особи на захист, тому постанова про накладення адміністративного стягнення, прийнята на підставі такого повідомлення, є незаконною та підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та скасувати постанову №41/1/26 від 26.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України – місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом встановлено, що 26.01.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було винесено постанову №41/1/26, зі змісту якої вбачається, що 26.01.2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, а саме 07.01.2026 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» повістці від 30.12.2025 року №6282487. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ч. 1 ст. 22. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно 07.01.2026 року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 , було надіслано через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладенням повістку від 30.12.2025 року №6282487, ОСОБА_1 , в якій було зазначено дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 07.01.2026 року. Тому ОСОБА_1 , було належним чином оповіщено. Поштове відправлення було повернено до ІНФОРМАЦІЯ_5 13.01.2026 року, з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. Адреса за якою ІНФОРМАЦІЯ_9 було відправлено повістку від 30.12.2025 року №6282487, була обрана з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як таку що повідомлена ОСОБА_1 територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Іншої адреси задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, останній не повідомляв. ІНФОРМАЦІЯ_7 , було надіслано через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладенням ОСОБА_1 , повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Клопотання про відкладення розгляду справи від останнього, не надходило. Відтак, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП та на останнього накладено штраф у сумі 17 000 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом. 
З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 5 ч. 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.
Отже, станом на момент прийняття спірної постанови діяв особливий період.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу сьомого частини третьої якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
З аналізу зазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відтак, для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 визначає також процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів.
Згідно із пунктом 28 Порядку № 560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктами 29, 30, 30-1, 30-2, 30-3, 31, 34 Порядку № 560 встановлено вимоги до змісту та форми повістки, порядок її надсилання, в тому числі, засобами поштового зв`язку, та вручення.
Так, пунктом 34 Порядку № 560 визначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Суд звертає увагу, що Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
У пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Відповідно до пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, відповідно Порядку № 560, військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про необхідність явки до ТЦК у разі, якщо повістка сформована через Єдиний державний реєстр, підписана кваліфікованим електронним підписом керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, надіслана рекомендованим листом з описом вкладення за адресою зареєстрованого/задекларованого місця проживання і повернута поштовим оператором із позначкою «відсутність адресата за вказаною адресою».
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах провадження відсутня повістка, сформована засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка б містила кваліфікований електронний підпис керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити дотримання вимог чинного законодавства під час її формування та оформлення.
При цьому, в матеріалах справи міститься виключно розписка щодо вручення повістки №6282487, у якій зазначені анкетні дані ОСОБА_1 . Водночас вказана розписка не містить жодних відомостей про фактичне вручення останньому зазначеної повістки, зокрема відсутні дата вручення, підпис особи про її отримання.
Окрім того, матеріали справи містять опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, адресованого ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому нібито направлялися повістка №6282487 від 30.12.2025 року та повідомлення від 30.12.2025 року. Разом з тим, вказаний опис вкладення не містить номера поштового відправлення, що унеможливлює встановлення належного зв`язку між описом вкладення та поштовим конвертом з №067071584230, який наявний в матеріалах справи, та як зазначив представник відповідача, був повернутий до ІНФОРМАЦІЯ_3 13.01.2026 року без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній».
За таких обставин, надані суду матеріали не містять належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також факт вручення йому повістки у встановленому законом порядку, як і повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Окрім того, суд звертає увагу, що представником позивача до матеріалів позовної заяви долучено витяг із мобільного застосунку «Резерв+», сформований 23.03.2026 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані 04.06.2025 року. У зазначеному витягу, зокрема, міститься інформація про адресу фактичного проживання особи: АДРЕСА_2 .
Відтак, з наданих доказів убачається, що ще до формування повістки №6282487 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивачем було офіційно повідомлено актуальну адресу свого фактичного проживання. Водночас відповідачем при формуванні та направленні зазначеної повістки наведені відомості до уваги взяті не були, у зв`язку з чим документ був направлений за адресою реєстрації ОСОБА_1 , а не за адресою його фактичного проживання.
Посилання представника відповідача на те, що у повістці не може зазначатися адреса фактичного місця проживання особи, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки представником відповідача не наведено жодних положень чинного законодавства, які б прямо забороняли зазначення у повістці адреси фактичного місця проживання особи.
Натомість, як вбачається з абзацу другого п. 34 Порядку №560 у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Отже, аналіз наведених положень свідчить про те, що чинним законодавством прямо передбачена можливість направлення повістки не лише за зареєстрованим місцем проживання особи, а й за адресою проживання, повідомленою резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення своїх персональних та облікових даних.
З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача відповідно до частини третьої ст. 210-1 КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №41/1/26 від 26.01.2026 року – задовольнити.
Скасувати постанову №41/1/26 від 26.01.2026 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).
Третя особа: Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Прибора Микола Володимирович ( АДРЕСА_4 ).

Суддя           І.Ю. Котлярова