ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1728/26	
За позовом Комунального підприємства "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради, м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро", м. Дніпро 
про розірвання договору №228 від 26.12.2025 про надання послуг з управління з побутовими відходами
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Секретар судового засідання Большакова А.О.
Представники:
Від позивача: Графченко І.А., адвокат, ордер серії АЕ №1505809 від 18.05.2026 
Від відповідача: не з`явився 

С У Т Ь С П О Р У :
Комунальне підприємство "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання договору №228 від 26.12.2025 про надання послуг з управління з побутовими відходами, укладений між Комунальним підприємством "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро".
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем зобов`язань за Договором. Так, починаючи з 01.03.2026, відповідач не надає послуги з поводження з побутовими відходами в узгодженому обсязі, у погоджених місцях та у встановленій періодичності.
Позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00грн та 37500,00грн витрат на правничу допомогу.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 справу №904/1728/26 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 09.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.05.2026.
З 04.05.2026 підготовче засідання відкладено на 19.05.2026.
У підготовчому засіданні 19.05.2026 судом оголошено перерву до 02.06.2026.
Відповідач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Ухвалою господарського суду від 02.06.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 22.06.2026.
Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази.
У судовому засіданні 22.06.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальним підприємством "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро" (виконавець) укладено договір №228 від 26.12.2025 про надання послуг з управління з побутовими відходами, відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з поводження з побутовими відходами (крім комунальних), а замовник - прийняти та оплатити надані послуги (а.с.7-9).
Джерело фінансування: бюджет Дніпропетровської міської територіальної громади. Кількість – 3894 куб.м. (п.1.1.1, 1.1.2 договору).
Пунктом 1.1.4 Договору передбачено, що періодичність надання послуг визначається згідно графіку вивезення ТПВ або згідно заявок Замовника. 
Виконавець повинен надати Замовнику послуги, якість яких відповідає умовам тендерної документації, державним стандартам та вимогам, що звичайно ставляться до послуг такого роду (п. 2.1 Договору).
Загальна вартість послуг за цим договором становить 639978,90грн без ПДВ, згідно кошторису (калькуляції) Додаток №1, що є невід`ємною частиною договору (п.3.1. договору) (а.с.10).
Відповідно до пунктів 4.1-4.5 Договору надання послуг підлягає обліку, а приймання-передача оформлюється актами виконаних послуг.
Термін надання послуг: з 01.01.2026 до 31.12.2026 (п.5.1. договору)
Пунктом 5.2 Договору визначено місце надання послуг - 49000, м. Дніпро:
парк Зелений Гай (вул. О.Макарова, в районі будинку 27А), парк імені Писаржевського (проспект Богдана Хмельницького, 24П); парк імені Богдана Хмельницького (проспект Богдана Хмельницького); парк імені Володі Дубініна (в районі проспекта Гагаріна); сквер Івана Старова (площа Соборна), сквер Амурський парк (вул. Вітчизняна), сквер Євгена Єніна (зелена зона в районі проспекта Героїв, буд.32-40).
Права та обов`язки сторін визначені розділом 6 договору.
Так, замовник зобов`язаний:
- своєчасно та в повному обсязі проводити оплату виконавцю за надані послуги (п.6.1.1 договору);
- приймати надані послуги згідно з актом виконаних послуг, за відсутності зауважень (п.6.1.2. договору).
Згідно пункту 6.2. договору, замовник має право:
- у разі невиконання зобов`язань виконавцем достроково розірвати договір, повідомивши про це учасника у строк не пізніше 48 годин до розірвання договору (п.6.2.1.);
- контролювати надання послуг у строки, встановлені цим договором (п.6.2.2. договору).
Виконавець, у свою чергу, зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, встановленим цим договором та що звичайно ставляться до послуг такого характеру (п.6.3.1, 6.3.2. договору).
Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2026, а в частині виконання своїх зобов`язань, до повного їх виконання сторонами (п.10.1. договору).
Пунктом 12.4.2 договору передбачено, що будь-яка зі сторін має право відмовитися від Договору та достроково розірвати його у разі систематичного невиконання або неналежного виконання другою стороною умов Договору.
Замовник має право розірвати в односторонньому порядку цей договір після відповідного письмового повідомлення за 30 календарних днів, в разі, якщо підрядник не виконує умови цього договору (п.14.4 договору).
Позивач зазначає, що починаючи з 01.03.2026, відповідач належне виконання своїх зобов`язань за договором припинив.
03.03.2026 комісією Комунального підприємства "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради складено Акт №1 про встановлення факту ненадання (неналежного надання) послуг на підпорядкованих територіях, а саме: парк Зелений Гай, парк імені Писаржевського, парк імені Богдана Хмельницького, парк імені Володі Дубініна, сквер Івана Старова, сквер Амурський парк, сквер Євгена Єніна.
Під час візуального огляду контейнерних майданчиків встановлено факт переповнення контейнерів та накопичення відходів на прилеглій території, що свідчить про порушення графіка вивезення відходів (п.1.1.4 договору). Виконавець не забезпечив виїзд спеціалізованої техніки на об`єкти замовника у період з 02.03.2026 по 03.03.2026. Спроби оперативного зв`язку з відповідальними особами виконавця результатів не дали, у зв`язку з його мобілізацією до лав ЗСУ та відсутністю на підприємстві особи, уповноваженої на прийняття заявок та координацію робіт.
Позивачем складені Акти №2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 про встановлення факту ненадання (неналежного надання) послуг на підпорядкованих територіях аналогічного змісту за період з 04.03.2026 по 26.03.2026 (а.с. 12-21).
02.03.2026 та 23.03.2026 позивач направив відповідачу претензію-повідомлення про дострокове розірвання договору, в яких вимагав надати пояснення щодо причин невиконання Договору, усунути порушення, а також повідомив про намір ініціювати припинення договірних відносин. 
Претензія не вручена, поштове повідомлення про відправлення претензії повернуто на адресу позивача з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".
Позивач просить розірвати договір про надання послуг в судовому порядку, що і є причиною виникнення спору.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За Договором відповідач зобов`язався надати, а позивач - оплатити послуги з управління побутовими відходами.
Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Предметом судового спору в цій справі є розірвання Договору у зв`язку з неналежним його виконанням - припиненням надання послуг з управління побутовими відходами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17, від 04.12.2024 у справі №642/1088/23, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 зроблено висновок, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, які встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Отже, у кожному конкретному випадку суд має вирішити, чи існували обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача і заперечення відповідача; якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
У справі, що розглядається, обставини невиконання відповідачем своїх зобов`язань з управління з побутовими відходами підтверджуються Актами №2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 про встановлення факту ненадання (неналежного надання) послуг на підпорядкованих територіях аналогічного змісту за період з 04.03.2026 по 26.03.2026 та службовими записками.
Починаючи з 03.03.2026 відповідач припинив надання послуг у строки та порядку, встановлені договором. Акти наданих послуг відповідачем не складались та на адресу позивача направлено не було.
Право замовника на дострокове припинення Договору прямо передбачене пунктами 6.2.1., 12.4.2 та 14.4 договору, відповідно до яких замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку після письмового повідомлення, якщо підрядник не виконує умови цього Договору.
Як вбачається з матеріалів справи договір укладено в рамках публічних закупівель, та предметом Договору - є надання послуг, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Невиконання Відповідачем своїх зобов`язань призводить до неможливості ефективного використання коштів місцевого бюджету, порушує публічні інтереси територіальної громади міста, а також створює реальну загрозу санітарно-епідеміологічному благополуччю на об`єктах, які є місцями загального користування.
Таким чином, позовна вимога про розірвання договору №228 від 26.12.2025 є законною, обґрунтованою, спрямована на захист публічних інтересів та ефективне використання бюджетних коштів та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої та третьої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.
Відповідно до частини четвертої ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких – витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).
24 березня 2026 року між Комунальним підприємством "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради (клієнт, позивач) та Адвокатським об`єднанням "Пільх та партнери" (компанія) укладено договір про надання послуг з адвокатської діяльності №24/03/26 (а.с. 55-56).
За умовами пункту 1.1 договору клієнт замовляє, а компанія приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, що визначені даним договором, у якості представника юридичної особи (захисника), щодо розірвання від 26.12.2025 договору №228 про надання послуг з управління з побутовими відходами укладеного між Комунальним підприємством "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро" в судовому порядку.
Предметом цього договору є надання компанією послуг з адвокатської діяльності (код ДК 021:2015: 79110000-8 послуги з юридичного консультування та юридичного представництва). Місце надання послуг: Україна. Кількість: 25 годин (п. 1.1.1-1.1.3 договору).
За цим договором, керуючись правилами ст. 1003 ЦК України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншими нормами чинного законодавства компанії належить вчинити на користь клієнта будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та цим договором (п. 1.2 договору).
Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору загальна вартість за цим договором складає 62 500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00коп. без ПДВ. Вартість правової допомоги за 1 (одну) годину роботи адвоката складає 2500,00грн без ПДВ. Клієнт зобов`язується сплатити суму, яка зазначена в п.3.1 договору, протягом 5 (п`яти)
банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.
Цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2026 року (п. 6.1 договору).
26 березня 2026 року між адвокатським об`єднанням та клієнтом складено та підписано Акт приймання – передачі виконаних робіт за договором про надання послуг з адвокатської діяльності №24/03/26 від 24.03.2026.
Так, компанія надала, а клієнт прийняв надану правову допомогу:
аналіз наданих клієнтом документів: договору №228 від 26.12.2025; додатку 1 (кошторис / калькуляція) до договору; актів фіксації ненадання послуг; службових записок; претензії – повідомлення про дострокове розірвання договору; доказів направлення претензії – повідомлення відповідачу; фотофіксація порушень, 2год, вартістю 5 000,00грн;
аналіз судової практики: постанови Верховного Суду від 19.02.2025 по справі №910/1734/24; постанови Верховного Суду від 26.11.2025 по справі №910/511/25; постанови Верховного Суду від 29.07.2025 по справі №607/2625/24; постанови Верховного Суду від 01.07.2025 по справі №922/2785/24; постанови Верховного Суду від 21.02.2018 по справі №910/12382/17; постанови Верховного Суду від 05.06.2019 по справі №910/7446/18; постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 по справі №918/631/19; постанови Верховного Суду від 02.10.2020 по справі №920/915/19; постанови Верховного Суду від 16.12.2020 по справі №914/2173/19; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 по справі №233/2021/19; постанова Верховного Суду від 22.12.2022 по справі №910/466/22; постанова Верховного Суду від 19.01.2023 по справі №914/11/22; постанова Верховного Суду від 15.03.2023 по справі №910/5352/21; постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 по справі №154/3029/14-ц; постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 по справі №918/391/23; постанова Верховного Суду від 22.10.2025 по справі №922/784/25; постанова Верховного Суду України від 06.04.2016 по справі №6-2387цс15, 2 500 / 1год роботи адвоката, 4год, вартістю 10 000,00грн;
Підготовка позовної заяви, додатків до позовної заяви, посвідчення додатків до позовної заяви, направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу, подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, 9год, вартістю 22 500,00грн.
Вартість послуг компанії за цим актом складає 37 500,00грн (п. 2 акту).
Клієнт не має жодних претензій до якості та обсягу наданої компанією правової допомоги та виконаних робіт (п. 3 акту).
Комунальне підприємство "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради перерахувало на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 37 500,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5517 від 27.03.2026 (а.с. 139)
Доказом повноважень адвокатів на представництво інтересів позивача у справі є: договір про надання послуг з адвокатської діяльності №24/03/26 від 24.03.2026; ордер серії АЕ №1489229 від 30.03.2026; ордер серії АЕ №1505809 від 18.05.2026 (а.с. 55-56, 59, 94). Статус адвоката Трушева Олександра Петровича підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4065 від 19.12.2018 (а.с. 60). Статус адвоката Графченко Ірини Альфредівни підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4325 від 07.06.2019 (а.с. 95).
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати у двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач заперечень проти заявленої суми не надав. 
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі недотримання вимог частини четвертої ст.126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (ч.5 ст.126 ГПК, постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Верховний Суд з посиланням на частину шосту ст.126 ГПК неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази відповідно до частини першої ст. 86 ГПК суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Процесуальні документи, наявні у справі, а також участь у судових засіданнях 19.05.2026, 02.06.2026, 22.06.2026 підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатами Трушевим Олександром Петровичем та Графченко Іриною Альфредівною.
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
Суд враховує, що дана справа не є складною для професійного адвоката, справа не містить значного обсягу матеріалів, що підлягають дослідженню та, зважаючи на критерій розумного розміру, що застосовується Європейським судом з прав людини, доходить висновку про недостатню обґрунтованість позивачем в аспекті необхідних/неминучих його витрат на професійну правничу допомогу заявлені ним витрати в сумі 37 500,00 грн.
Беручи до уваги право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, зважаючи на непропорційність витрат на правничу допомогу, враховуючи баланс інтересів сторін у даному питанні, суд вважає заявлену позивачем суму витрат на правничу допомогу завищеною, а максимальним розміром правничої допомоги, яка може бути розподілена між сторонами - 22 500,00грн.
Господарський суд враховує, що звернення позивача з позовом до суду було визнано обґрунтованим; за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог та задоволення позову.
З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 22 500,00грн.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).
При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5512 від 25.03.2026. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 6, 65).
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3328,00грн (з урахуванням подання позову в паперовій формі).
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро" про розірвання договору №228 від 26.12.2025 про надання послуг з управління з побутовими відходами – задовольнити. 

Розірвати договір №228 від 26.12.2025 про надання послуг з управління з побутовими відходами, укладений між Комунальним підприємством "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальна служба "Дніпро" (ідентифікаційний код 45790390; проспект Нігояна Сергія, буд.74, кв.54, кім.2, м. Дніпро, 49064) на користь Комунального підприємства "Міська інфраструктура" Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код 39754779; проспект Дмитра Яворницького,75, м. Дніпро, 49000) сплачений судовий збір у розмірі 3 328,00грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500,00грн (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00коп.).
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення складено - 26.06.2026.

Суддя Н.М. Євстигнеєва