Справа № 643/3020/26
Провадження № 2/643/4190/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026   м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судових засідань Шинкаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ТОВ «Споживчий Центр» (позивач) просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість в загальному розмірі 19525,00 грн. та судові витрати.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги 

07.04.2024 між сторонами укладений кредитний договір (оферти) № 07.04.2024-100003519, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути позивачу суму отриманого кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 17.02.2026 (дату подання позовної заяви) утворилась заборгованість у розмірі 19525,00 грн., з яких: 11000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 8525,00 грн. – заборгованість за процентами.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Салтівського районного суду м. Харкова від 19.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ураховуючи складність справи, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення. 

Стислий виклад позиції сторін в ході судового провадження

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву зазначив, що перебуває за кордоном, у Латвії. Клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції не заявив. 
Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. 
Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності її учасників. 
03.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що не погоджується з позовними вимогами позивача в частині розміру заявленої заборгованості, оскільки позивачем не надано належного та детального розрахунку заборгованості, який би підтверджував порядок нарахування відсотків, правомірність нарахування штрафних санкцій та неустойки, відповідність розрахунку умовам договору та вимогам законодавства. Відповідач вважає, що заявлена сума є завищеною та не підтверджена належними доказами. В той же час відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору з позивачем.
13.04.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача не погоджується з запереченнями відповідача, вважає їх недоведеними та неправомірними з наступних підстав. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Крім того, відповідач заперечує проти законності розміру процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору. Законом України “Про споживче кредитування” передбачено пункт 5 статті 8, що визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також законом України “Про споживче кредитування” передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % Слід звернути увагу, що закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24.12.2023. Отже, враховуючи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка, передбачена договором, є застосованою та законною. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені 

Позивач відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) від 07.04.2024, Паспорту споживчого кредиту, Заявки кредитного договору № 07.04.2024-100003519 (кредитної лінії) від 07.04.2024, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.04.2024-100003519 (кредитної лінії) від 07.04.2024, Інформаційного повідомлення позичальника, надав відповідачу кредит на таких умовах: 1) сума кредиту – 11000,00 грн.; 2) строк, на який надається кредит – 62 днів; 3) дата повернення кредиту – 07.06.2024; 4) первинний період користування кредитом – 31 днів з дня його надання; 5) процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 6) процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 7) денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2,25 %.
Умовами кредитного договору № 07.04.2024-100003519 від 07.04.2024 передбачено, що він укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
У заявці позичальника вказаний номер карти відповідача «4441-11ХХХХХХ4243». 
Відповідно до квитанції LiqPay АТ КБ «Приватбанк», 07.04.2024 було здійснено платіж на суму 11000,00 грн., номер платіжного інструменту 444111*43, призначення платіжної операції «Видача за договором № 07.04.2024-100003519».
Відповідно до довідки – розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 07.04.2024-100003519 від 07.04.2024, заборгованість відповідача складає 19525,00 грн., з яких: 11000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 8525,00 грн. – заборгованість за процентами. 

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно з ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі Закону України «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (постанови Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 234/7163/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19). 
Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). 
Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Суд апеляційної інстанції правомірно врахував надані банком розрахунки заборгованості та наявні матеріали кредитної справи, оскільки указані документи стосуються предмета доказування у справі. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). 
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). 
Доводи касаційної скарги про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, оскільки на його спростування відповідач не надав власного розрахунку (постанова Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15). 
Заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, ОСОБА_1 докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором (зі змінами), так і розмір боргу, не надала, що є її процесуальним обов`язком. Наданий банком розрахунок заборгованості позичальник не спростувала належними та достовірними доказами, своїх розрахунків по кредиту не надала (постанова Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 367/4970/13-ц).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19). 
Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). 

Позиція суду

Щодо заборгованості за тілом кредиту

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Харківського апеляційного суду від 05.02.2026 у справі № 638/11574/25, від 11.11.2025 у справі № 953/6347/25, від 05.02.2026 у справі № 638/12051/25, від 19.12.2025 у справі № 630/796/25, від 13.02.2026 у справі № 630/803/25, від 19.12.2025 у справі № 630/812/25, від 05.02.2026 у справі № 630/819/25, позивачем в яких було ТОВ «Споживчий центр», надані останнім документи, в яких номер банківської картки відповідача вказаний не повністю, а без зазначення частини цифр номеру, є належними та допустимими доказами на підтвердження факту отримання відповідачем суми кредиту. Під час оцінки вказаних доказів суд апеляційної інстанції зважував на те, що доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник не звертався. Також не спростовано, що банківська платіжна картка з відповідним номером не належить відповідачу. Довідка-розрахунок заборгованості сумнівів не викликає. Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь ТОВ «Споживчий центр» суми заборгованості. Зазначена практика суду апеляційної інстанції є останньою релевантною у спірних правовідносинах, що склались між позивачем та позичальниками. 
Ураховуючи вищенаведене, релевантну судову практику Верховного Суду, Харківського апеляційного суду та розглядаючи справу на підставі наданих доказів і стандарту доказування більшої переконливості (більшої вірогідності), суд вважає доведеним, що між позивачем та відповідачем був укладений вказаний вище кредитний договір. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав факт укладення між ним та позивачем кредитного договору.
За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, у тому числі докази перерахування відповідачу суми кредиту в розмірі 11000,00 грн., суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11000,00 грн.
Ураховуючи наведене, суд задовольняє позов у вказаній частині позовних вимог. 

Щодо заборгованості за процентами

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Аналогічні висновки викладені в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 23.04.2025 у справі № 345/6797/24.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони погодили між собою, що протягом первинного періоду 31 днів з дня надання кредиту денна процентна ставка становить 2 %. Такий розмір процентної ставки у період до 23.04.2024 не перевищує граничний розмір процентної ставки, встановлений вказаними вище актами законодавства . 
Ураховуючи наведене, розмір заборгованості відповідача за процентами за період з 07.04.2024 по 22.04.2024 становить 3520,00 грн (11000 грн. * 2 % * 16 днів). 
Ураховуючи вказані вище норми законодавства, з 23.04.2024 розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5 % в день. Оскільки Кредитним договором передбачена сплата процентної ставки в більшому розмірі, суд для розрахунку застосовує процентну ставку в розмірі 1,5 % в день. 
Враховуючи викладене, заборгованість за процентами з 23.04.2024 по 07.06.2024 складає 7590,00 грн (11000 грн * 1,5 % * 46 днів). 
Загальний розмір заборгованості відповідача за процентами становить 11110,00 грн. (3520,00 грн. + 7590,00 грн.).
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за процентами за період з 07.04.2024 п 07.06.2024 в загальному розмірі 8525,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Проценти в сумі 8525,00 грн., які згідно з пред`явленими позовними вимогами просить стягнути позивач, не перевищують розмір процентів, який підлягає нарахуванню відповідно до вимог чинного законодавства та умов кредитного договору.
Ураховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд у повному обсязі задовольняє позовні вимоги в частині стягнення процентів та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в розмірі 8525,00 грн.
Доводи відповідача щодо неправомірності нарахування неустойки, штрафних санкцій та необхідності їх зменшення суд відхиляє, оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). 

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмір 2662,40 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» грошові кошти в розмірі 19525,00 грн. 
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 2662,40 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , знятий з реєстрації за вказаною адресою 21.09.2023, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Д.А. Крівцов