ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 336/1023/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Кругового О.О., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Савеленко О.А.) в адміністративній справі №336/1023/26 за позовом ОСОБА_1 до Скотаренка Вадима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,- 

ВСТАНОВИВ:

01.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанови серії ЕНА №6586172 від 29.01.2025, про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з оскарженою постановою та накладенням штрафу за вчинення правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. Також позивач стверджує про процедурні порушення під час розгляду справи, зокрема як право на правничу допомогу.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 березня 2026 року позов задоволено.
Департамент патрульної поліції на вказане рішення суду подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача по суті справи, викладених у відзиві на доводи позову, а також наданих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем правопорушення. Також у скарзі було зазначено про неспівмірність визначених судом до стягнення на користь позивача суми витрат на правничу допомогу.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. Зазначає, що а ні доводи скарги, а ні докази надані суду не підтверджують вчинення позивачем правопорушення, що йому інкримінують. Також просить здійснити розподіл витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що зі змісту оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6586172 від 29.01.2026 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, складеної відносно ОСОБА_1 , вбачається, що 29.01.2026 о 16 годині 48 хвилин у м. в м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 32, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила п.31.4.3в. Цією постановою до позивача застосовано стягнення за ч. 1 ст121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн.
Позивач не погодившись з постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності, звернулася до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірність прийнятої спірної постанови. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п. 31.4.3 п.31.4 Розділу 31 Правил дорожнього руху України, збороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Приписи ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до спірної постанови, ОСОБА_1 , 29.01.2026 о 16 годині 48 хвилин у м. в м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 32, керувала транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила п.31.4.3в.
Колегія суддів дослідивши відеозаписи, що містяться в матеріалах електронної справи, погоджується з висновками суду першої інстанції, що відеозапис не підтверджує несправність лівої фари, а свідчить про менше інтенсивний її світ або наявність потраплання конденсату в середину фари.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат на правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Позивач просив здійснити розподіл судових витрат у сумі 13000грн на правничу допомогу.
Відповідач заперечував щодо заявленої до відшкодування суми на правничу допомогу.
Суд першої інстанції частково задовольнив заяву позивача та стягнув витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000грн. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з розміром присуджених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки судом здійснено зменшення до стягненн витрат з урахуванням оцінки критеріям співмірності та обгрунтованості.
Стосовно заявлених позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000грн в суді апеляційної інстанції, колегія суддів доходить наступних висновків.
На підтвердження заявлених витрат позивачем суду надано договір від 08.12.2024 №0112/24, додаткову угоду №2 від 03.04.2026, детальний опис від 08.04.2026, квитанцію нефінансової установи, а оформлену адвокатом.
Проте колегія суддів вважає заявлену суму до стягнення не співрозмірною з ціною позову, явно завищеною, необґрунтованою та непропорційною до предмета спору, а надана суду квитанція не свідчить про здійснення оплати наданих послуг. Отже підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відсутні.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 286, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 березня 2026 року в адміністративній справі №336/1023/26 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повне судове рішення складено 14 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак