ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2026 р. Справа № 910/12927/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Ходаківської І.П. 
Євсікова О.О. 

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 (повний текст рішення складено та підписано 11.12.2025)

у справі № 910/12927/25 Господарського суду міста Києва (суддя Князьков В.В.)

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги"
про стягнення 241 310,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
У жовтні 2025 року Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 241 310,40 грн.
Позовні вимоги мотивовано порушеннями, встановленими в Акті від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, складеному Державною аудиторською службою України. Оскільки вказаним Актом визначено розбіжності між відшкодованою позивачем вартістю електричної енергії та обсягом спожитої (використаної) ним електроенергії за договором № 604ПВ від 11.03.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги", така різниця, на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 у справі № 910/12927/25 в задоволенні позовних вимог Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" про стягнення 241 310,40 грн відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що виявлені Державною аудиторською службою України порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору та його фактичне виконання і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками звіт у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась; акт від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, який складено Державною аудиторською службою України, не може бути підставою для виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим позивача органом порушення не впливають на відносини між сторонами договору щодо обсягів його виконання і не можуть їх змінювати; позивачем як споживачем за договором № 604ПВ від 11.03.2022 не надано суду жодного іншого доказу, який би спростовував правильність визначених постачальником обсягів споживання електричної енергії.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 у справі № 910/12927/25, Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без урахування всіх фактичних обставин справи, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Скаржник, зокрема, вказує, що суд першої інстанції помилково ототожнив правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 та від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, щодо неможливості зміни договірних зобов`язань актом ревізії з даним спором; предметом даного спору є повернення безпідставно отриманих коштів резервного фонду державного бюджету. Актом ревізії Держаудитслужби встановлено, що відповідач отримав кошти в сумі 241 310,40 грн, які були сплачені з порушенням цільового призначення бюджетних коштів та не відповідали фактичному споживанню електричної енергії по об`єктах, визначених Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1026-р. Таким чином, на переконання скаржника, правова підстава для збереження відповідачем зазначених коштів відпала.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 у справі № 910/12927/25; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень – до 23.01.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у довготривалій відпустці з 04.02.2026 по 16.02.2026 та з 17.02.2026 по 18.03.2026, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду справи № 910/12927/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 у справі № 910/12927/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Ходаківська І.П.
Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. 
Позиції учасників справи 
Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін, вказуючи, зокрема, що ні один із доводів апеляційної скарги не спростовує факт постачання та споживання електроенергії, не доводить незаконності отримання коштів відповідачем та не містить нових доказів; апеляційна скарга спрямована виключно на переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень апеляційної інстанції.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 11.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (постачальник) та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 604ПВ (далі також – Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
За умовами п. 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 26.12.2022) загальна ціна цього Договору становить 3 222 335,63 грн, в тому числі ПДВ 537 055,94 грн, та складається з вартості спожитої електричної енергії у 2022 році в сумі 2 624 092,83 та попередньої оплати (авансу) прогнозованого споживання електричної енергії за період з 01.01.2023 по 19.02.2023 року в сумі 598 242,80 гривень.
Попередня оплата у 2022 році складає 598 242,80 грн у розмірі 100 % прогнозованої вартості електричної енергії за період з 01.01.2023 по 19.02.2023. Попередня оплата може бути надана на термін, що не перевищує 90 календарних днів. Відлік попередньої оплати рахується з дати реєстрації фінансових зобов`язань в казначейській службі. Попередня оплата здійснюється споживачем на підставі рахунка, виставленого постачальником.
Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника на підставі отриманого від постачальника акту приймання-передачі електроенергії у строк не менше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання акту (п. 5.10 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 26.12.2022).
Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та діє до " 19" лютого 2023 року включно з урахуванням Указу Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом № 2738-ІХ від 16.11.2022. У випадку продовження строку дії воєнного стану в Україні, дію Договору автоматично буде продовжено на той самий період, але не довше ніж до 31.12.2023 року. Відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони прийшли до взаємної згоди, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 11.03.2022 року (п. 13.1 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 26.12.2022.
За наслідками постачання електроенергії в межах Договору сторонами було складено та підписано акт № 604/1 від 26.12.2022 на суму 2 624 092,83 грн.
За твердженнями позивача, Державною аудиторською службою України у 2024 році було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення за 2021-2023 роки.
За результатом проведеної ревізії Державною аудиторською службою України складено Акт від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023.
В Акті ревізії Державною аудиторською службою України зазначено, що дослідженням фактичного використання коштів, виділених згідно з Розпорядженням № 1026-р для забезпечення сталого функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійної трансляції телевізійних каналів у МХ-1, -2, -3, -5, цілодобового моніторингу ефірної мережі, обладнання головної станції мультиплексування, супутникових і наземних каналів зв`язку по Київській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення по електричній енергії встановлено розбіжності в частині перевищення обсягів відшкодованої вартості електричної енергії по ТВ передавачах ТОВ "Зеонбуд" по РТС "Березань" та РТС Кагарлик над обсягами використаної електроенергії в цілому по даних РТС Київської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення по постачальнику електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги", що призвело до зайвого використання коштів резервного фонду за період із липня 2022 року по лютий 2023 року на відшкодування витрат за електричну енергію на загальну суму 241 310,40 грн (в т.ч. за 2022 рік – 194 694,58 грн, за січень-лютий 2023 року в сумі 46 615,82 грн.)
В Акті вказано, що зазначене є порушенням вимог п. 1 Розпорядження № 1026-р у частині використання коштів резервного фонду не для забезпечення сталого функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійної трансляції телевізійних каналів у МХ-1, -2, -3, -5; цілодобового моніторингу ефірної мережі, обладнання головної станції мультиплексування, супутникових і наземних каналів зв`язку. В цілому зазначене порушення призвело до зайвого перерахування коштів резервного фонду на загальну суму 241 310,40 грн та до матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України на зазначену суму.
За результатом Ревізії Державною аудиторською службою України направлено Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення вимогу № 000600-14/10056-2024 від 14.08.2024 "Про усунення виявлених порушень", відповідно до якої Держаудитслужба, керуючись пунктом 1 частини першої статті 8, пунктом 7 статті 10, частиною другою статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-ХІІ, підпунктом 9 пункту 4, підпунктом 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, пунктами 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою України, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, вимагала вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат бюджетних коштів, на суму 7 772 985,61 грн (електроенергія) шляхом проведення претензійно-позовної роботи зі стягнення коштів за договорами, відповідно до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат (пункт 1 сторінки 5 Вимоги). Вказана у Вимозі сума 7 772 985,61 грн (електроенергія) складається, в тому числі, із зазначеної в Акті ревізії суми 241 310,40 грн, яка сплачена позивачем відповідачу на підставі Договору.
Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що позивачем взагалі не надано жодних доказів наявності розбіжності між відшкодованою позивачем вартістю електричної енергії та обсягом спожитої (використаної) ним електроенергії за Договором, а акт ревізії, який складено Державною аудиторською службою України, не має обов`язкового характеру для контрагентів за договором.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як зазначено вище, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (постачальник) та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 11.03.2022 № 604ПВ, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Перевіряючи доводи скаржника щодо встановлення Актом Державної аудиторської служби України від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, що відповідач отримав кошти в сумі 241 310,40 грн, які були сплачені з порушенням цільового призначення бюджетних коштів та не відповідали фактичному споживанню електричної енергії по об`єктах, визначених Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1026-р, колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Державною аудиторською службою України у 2024 році було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення за 2021-2023 роки.
За результатом проведеної ревізії Державною аудиторською службою України складено Акт від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023.
В Акті ревізії Державною аудиторською службою України зазначено, що дослідженням фактичного використання коштів, виділених згідно з Розпорядженням № 1026-р для забезпечення сталого функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійної трансляції телевізійних каналів у МХ-1, -2, -3, -5, цілодобового моніторингу ефірної мережі, обладнання головної станції мультиплексування, супутникових і наземних каналів зв`язку по Київській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення по електричній енергії встановлено розбіжності в частині перевищення обсягів відшкодованої вартості електричної енергії по ТВ передавачах ТОВ "Зеонбуд" по РТС "Березань" та РТС Кагарлик над обсягами використаної електроенергії в цілому по даних РТС Київської філії Концерну РРТ по постачальнику електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги", що призвело до зайвого використання коштів резервного фонду за період з липня 2022 року по лютий 2023 року на відшкодування витрат за електричну енергію на загальну суму 241 310,40 грн (в т.ч. за 2022 рік – 194 694,58 грн, за січень-лютий 2023 року в сумі 46 615,82 грн.)
Як вказано в Акті, зазначене є порушенням вимог п. 1 Розпорядження № 1026-р, в частині використання коштів резервного фонду не для забезпечення сталого функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійної трансляції телевізійних каналів у МХ-1, -2, -3, -5; цілодобового моніторингу ефірної мережі, обладнання головної станції мультиплексування, супутникових і наземних каналів зв`язку. В цілому зазначене порушення призвело до зайвого перерахування коштів резервного фонду на загальну суму 241 310,40 грн та до матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України на зазначену суму.
За результатом ревізії Державною аудиторською службою України направлено Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення вимогу № 000600-14/10056-2024 від 14.08.2024 "Про усунення виявлених порушень", відповідно до якої Держаудитслужба, керуючись пунктом 1 частини першої статті 8, пунктом 7 статті 10, частиною другою статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-ХІІ, підпунктом 9 пункту 4, підпунктом 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, пунктами 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою України, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, вимагала "вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат бюджетних коштів на суму 7 772 985,61 грн (електроенергія) шляхом проведення претензійно-позовної роботи зі стягнення коштів за договорами, відповідно до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат" (пункт 1 сторінки 5 Вимоги). Зазначена у Вимозі сума 7 772 985,61 грн (електроенергія) складається, в тому числі, з вказаної в Акті ревізії суми 241 310,40 грн, яка сплачена позивачем відповідачу на підставі Договору.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що, як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17, акт перевірки про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, є документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Разом із цим, акт перевірки (аудиту) – це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (вимога щодо усунення встановлених правопорушень). Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України (далі – ГПК України) (подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 922/2810/21, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).
За висновками Верховного Суду, викладеними в постановах 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Таким чином, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами. Даний акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (постанови Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 06.07.2018 у справі № 904/7287/17, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 та від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).
Отже, стала правова позиція у судовій практиці підтверджує, що Акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в Акті, підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи.
Згідно із ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 1-3 ст. 80 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Отже, оскільки виявлені контролюючим органом порушення, зазначені в Акті від 27.06.2024 № 000600-21/23 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, підпорядкованих йому підприємств та філій за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, який складений Державною аудиторською службою України, не впливають на умови укладених між сторонами договорів та не можуть їх змінювати, посилання позивача на Акт ревізії як на підставу для задоволення позовних вимог є безпідставними, оскільки цей акт сам по собі не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем свої договірних зобов`язань.
Колегія суддів зауважує, що за наслідками постачання електроенергії в межах договору № 604ПВ від 11.03.2022 сторонами було складено та підписано акт № 604/1 від 26.12.2022 на суму 2 624 092,83 грн. Сторонами обсяги поставленої електричної енергії та обставини оплати електричної енергії за вказаним актом не заперечувались.
Натомість позивачем як споживачем за договором № 604ПВ від 11.03.2022 не надано суду жодного іншого доказу, який би підтверджував встановлені в Акті від 27.06.2024 № 000600-21/23 факти.
Отже, позивач, звертаючись до суду з позовом, не довів суду помилковість визначених постачальником обсягів споживання електричної енергії, у зв`язку із чим аргументи позивача про набуття відповідачем 241 310,40 грн як безпідставно набутих коштів є неспроможними та свідчать про порушення принципу добросовісності.
Апеляційний господарський суд зауважує, що доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі – "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.
Суд апеляційної інстанції також зауважує, що згідно з Актом ревізії від 27.06.2024 № 000600-21/23 саме позивачем порушено цільове використання коштів резервного фонду державного бюджету за період із липня 2022 року по лютий 2023 року на відшкодування витрат за електричну енергію на загальну суму 241 310,40 грн (в т.ч. за 2022 рік – 194 694,58 грн, за січень-лютий 2023 року в сумі 46 615,82 грн), що, відповідно, не свідчить про невиконання умов договору № 604ПВ від 11.03.2022 зі сторони відповідача чи набуття ним грошових коштів без правової підстави.
У зв`язку із цим, доводи скаржника щодо того, що правова підстава для збереження відповідачем грошових коштів відпала, відхиляються судом апеляційної інстанції за неспроможністю.
З урахуванням зазначеного вище, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є правильними.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 у справі № 910/12927/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков