КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №761/34580/24 Головуючий у І інстанції - Юзькова О.Л.
апеляційне провадження №22-ц/824/8336/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,- 

установив:

У вересні 2024 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування позову зазначало, що 31 березня 2021 року між ним та ТОВ «АГРІ СПРЕЙ ЦЕНТР» будо укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №034002/4100/0000053, 18 серпня 2021 року було укладено Додаткову угоду І01. 
Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані в володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний помер НОМЕР_1 . 
У відповідності до умов вказаних Договорів страхування та ст. 92 Закону України «Про страхування» воно взяло на себе зобов`язання у рані настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. 
За змістом п.1.2.1 Договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. 
Як вбачається з відповіді від Національної поліції України, ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ №3021231544075870, 17 серпня 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . 
Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди п. 13.1 Правил дорожнього руху. 
Відповідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/31116/21 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави. 
Дана Постанова не була оскаржена та набрала законної сили 03 жовтня 2021 року. 
Відповідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/31114/21 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави. 
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Land Rover Range Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. 
20 серпня 2021 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до нього, ПрАТ «СК «Уніка»,із заявою №00452144 про подію з ознаки страхового випадку згідно договору КАСКО №034002/4100/0000053. 
Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ним, ПрАТ «СК «Уніка», проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що 25 серпня 2021 року складено Протокол огляду транспортного засобу. 
Відповідно Рахунку філії «Віннер ЛКА» ТОВ «Віннер Автомотів» №1076935 від 07 вересня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 30715,20 грн. 
Відповідно Ремонтної калькуляції системи ТОВ «Віннер Автомотів» №00452144 від 08 вересня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 31179,78грн. 
Страховим актом №00452144 від 08 вересня 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, ним прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором у розмірі 30715,20 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок філії «Віннер ЛІКА» ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням №245205 від 09 вересня 2021 року. 
30 листопада 2021 року ним проведено додатковий огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено Акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість). Відповідно Рахунку філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів» №1079634 від 15 грудня 2021 року, додатково, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 56908,44грн. 
Відповідно Ремонтної калькуляції системи ТОВ «Віннер Автомотів» №00452144 від 15 грудня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 88183,88грн. 
Як вбачається зі страхового акту №00452144/доплата від 16 грудня 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та доплату страхового відшкодування за Договором у розмірі 56908,44грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням №267170 від 17 грудня 2021 року. 
Рахунком філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів» №1083001 від 31 січня 2022 року, встановлено, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover›, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 140517,30 грн. 
Відповідно до Ремонтної калькуляції системи ТОВ «Віннер Автомотів» №00452144 від 13 січня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 228361,12 грн. 
Як вбачається зі страхового акту №00452144 доплата 2 від 31 січня 2022 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, ним прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та доплату страхового відшкодування за Договором у розмірі 140517,30 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням №009011 від 11 лютого 2022 року. 
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» №ЕР-205316393 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260000грн., за шкоду майну - 130000 грн., франшиза - 2000 грн. 
Вказувало, що оскільки ним здійснено виплату страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця, то воно 23 вересня 2021 року (вих. №30899_1) звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування та 18 лютого 2022 року (вих. №30899_2) на доплату страхового відшкодування. 
30 вересня 2021 року, відповідно платіжного доручення №47827 ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало страхове відшкодування на його рахунок в розмірі 13357, 60 грн., а 15 квітня 2022 року здійснило доплату в розмірі 62259, 06 грн., відповідно платіжного доручення №11489. 
Таким чином ПрАТ «СК «ВУСО» виконало свої зобов`язання, виплатило йому страхове відшкодування у розмірі ліміту, визначеному в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-205316393. 
Зазначало, що в разі якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка зазнала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України.
Сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем розрахована наступним чином: загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає (30715,20+56908,44+140517,30) = 228140,94 грн.; страхова сума за Договором = 4000000грн., франшиза за Договором п.1.2.2.- 0%= 0,00 грн., сума виплаченого страхового відшкодування ним, ПрАТ «СК «Уніка» = 228140, 94 грн.; сума, відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО» (13357,60 грн. + 62259,06 грн.) = 75616,66 грн.; враховуючи, що винними в дорожньо-транспортній пригоді визнано обох учасників, то підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем (228140, 94 * 50 % - 75616, 66 грн.) = 38453,81грн. 
Отже, вважало, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації, що і слугувало підставою для звернення до суду.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 38453, 81 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року зазначений вище позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування, франшизи в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 151,40 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СК «Уніка» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що страхових відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу та франшизи по страховому полісу, а тому, у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Таким чином, вказує, що таку різницю має відшкодувати особа, яка завдала збитків.
Отже, зазначає, що факт переходу права вимоги та факт виплати страхового відшкодування потерпілій стороні підтверджені та доведені.
Просило суд, скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди п. 13.1 ПДР України.
Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/31116/21 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави.
Відповідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/31114/21 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави. 
31 березня 2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «АГРІ СПРЕЙ ЦЕНТР» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №034002/4100/0000053
18 серпня 2021 року було укладено Додаткову угоду І01. предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані в володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У відповідності до п.1.2.1 Договору страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власникам автомобілів: «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 та «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 .
20 серпня 2021 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №00452144 про подію з ознаки страхового випадку згідно договору КАСКО №034002/4100/0000053.
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 228140,94 грн.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Вусо» згідно полісу №002400234. Ліміт відповідальності страховика становить - 130000 грн., франшиза - 2000 грн.
У вересня 2021 року ПрАТ «СК «Вусо» виконало своє зобов`язання, сплативши ПрАТ «СК «УНІКА» - в загальному розмірі 756616,66 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку визначено в зр.СА№2165457-1 від 30.09.2021 та дог. №205316393 від 06.08.2021 за вирахуванням франшизи 2000 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що збитки спричинені ДТП перебувають в межах ліміту відповідальності страхової компанії, врахував, що вимоги до ПрАТ «СК «Вусо» не заявлялися, та з огляду на розмір франшизи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 2000 грн. 
З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом саме до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Аналогічні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), яка стосувалася питання про наявність можливості у страховика, який виплатив страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування, самостійно обирати, до кого саме звертатися з вимогою про стягнення суми виплаченого страховиком відшкодування: чи до винної особи, чи в межах ліміту відповідальності до страховика, у якого винна особа застрахувала цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц (відступивши від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права) дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР, шляхом звернення з позовом саме до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) за позовом ПрАТ «СК «Грандвіс» до фізичних осіб та ПрАТ «Просто-Страхування» про зворотне стягнення виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV) (такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18).
Наявність договору між винною у ДТП особою та страховою компанією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності на суму в межах страхового відшкодування, передбаченого в договорі, виключає відповідальність винної особи за спричинену шкоду в межах страхової суми (п. 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 № 201/16373/16-ц).
Відтак, Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що різницю в межах страхової суми слід стягнути з винної особи є необґрунтованими.
У справі, що переглядається, за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №002400234у ПрАТ «СК «Вусо» страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000грн. ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування виплатило потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 228140,94 грн. У зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Вусо» відшкодувало позивачу тільки 75616,66 грн., як зазначає позивач з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вирахуванням франшизи, а також враховуючи, що у ДТП визнано винними обох часників дорожнього руху, а тому різницю 38453, 81грн. ПрАТ «СК «Уніка» просило стягнути з відповідача.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, щодо наявності підстав до застосування коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .
Позивач не надав суду жодного доказу, що виплачене ПрАТ «СК «Вусо» страхове відшкодування обґрунтовано розраховане з застосуванням коефіцієнта фізичного зносу і саме через це різницю має виплатити винна особа.
Так, згідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна України Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складових та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує : 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.
Пошкоджений в ДТП автомобіль «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, строк експлуатації якого на час ДТП становив тільки 2 роки.
Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу при визначені розміру матеріального збитку спричиненого власнику даного автомобіля в результаті ДТП матеріали справи не містять. Також сторони не подавали суду доказів, що до моменту вказаного ДТП автомобіль «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , вже піддавався відновлювальному ремонту, що надавало б право страховій компанії застосувати коефіцієнт фізичного зносу при визначенні розміру страхового відшкодування.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки розмір спричиненої шкоди не перевищує ліміту відповідальності ПрАТ «СК «Вусо», а саме 130000 грн., що виключає цивільну відповідальність винної особи за завдану шкоду.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Уніка» фактично зводяться до того, що відповідач у відповідності до ст. 1194 ЦК України має обов`язок сплатити різницю страхового відшкодування, яка визначається між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, проте, колегія суддів відхиляє такі доводи скарги, оскільки розмір шкоди, завданої автомобілю «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , не перевищує максимальний розмір страхової виплати за полісом ОСЦПВ, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Вусо».
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишити без задоволення. 
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба