П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа № 240/3666/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна 
Суддя-доповідач: Залімський І. Г. 
11 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошовою забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням вже виплачених сум.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції щодо порушення строку звернення до суду безпідставні та позбавляють права на доступ до суду.
Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу позивача.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно із статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
У постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 вказано, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.
Таким повідомленням у даному випадку є відповідь на запити позивача щодо сум, нарахованих та виплачених позивачу при звільненні, викладена у листі від 28.01.2026.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач при звільненні у 2024 році ознайомлений з грошовим атестатом, про що свідчить його особистий підпис.
Крім того 27.09.2024 ОСОБА_1 звертався до Головного управління Національної поліції у Волинській області із запитом, в якому просив надати довідку про кількість невикористаних відпусток за період служби в поліції та довідку про виплачені суми компенсації за невикористані відпустки з розбивкою по роках з вказанням сум виплат.
На запит від 27.09.2024 ГУ НП у Волинській області надало відповідь №28894-2024 від 27.09.2024 та повідомило позивача, що на день звільнення зі служби в поліції у нього залишилося невикористаними 6 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році, 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2022 році, 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році, 15 діб основної оплачуваної відпустки та 7 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2024 році. Разом залишилося невикористаними 113 діб Керуючись пунктом 8 розділу ІІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, за невикористані 113 діб відпустки при звільненні з поліції була нарахована компенсація в сумі 204025,59 грн. Розрахунок вказаної суми проведений шляхом ділення місячного грошового забезпечення (54166,08) на 30 календарних днів та множення на 113 діб невикористаної відпустки.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вважає, що у спірних правовідносинах, позивач ознайомився із сумами, які йому нараховані та з порядком нарахування компенсації 27.09.2024.
Водночас, у контексті обсягу змісту грошового атестату колегія суддів звертає увагу, що за приписами пункту 11.1 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (додаток до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 №104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, зокрема, у випадку вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини.
Форма грошового атестата встановлена додатком 16 Правил та передбачає відображення в атестаті всіх складових грошового забезпечення військовослужбовця, які йому нараховані та виплачені у день виключення зі списків особового складу військової частини.
Отже, грошовий атестат за своєю правовою природою є документом про остаточний розрахунок військової частини з військовослужбовцем у день його виключення зі списків особового складу військової частини та підтверджує виплату належних йому складових грошового забезпечення саме на цей день, водночас грошовий атестат не містить інформацію про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення з розшифровкою за його складовими за минулі періоди служби.
За змістом грошового атестата позивача, цей документ відображає суми складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , на які позивач мав право станом на час звільнення, однак не містить жодних відомостей про суми та складові грошового забезпечення, з яких обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, та розрахунку такої компенсації.
Даних про включення чи не включення сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу грошового забезпечення, з яких обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, не містять також і вказана відповідь ГУ НП у Волинській області №28894-2024 від 27.09.2024 та додані до неї довідки.
Отже, отримання грошового атестату та відповіді ГУ НП у Волинській області №28894-2024 від 27.09.2024 на запит позивача не забезпечувало позивачу можливості отримати повну, достовірну та зрозумілу інформацію про те чи включені суми додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу грошового забезпечення, з яких обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Вказана інформація надана позивачу лише у листі від 26.01.2026 у якому чітко вказано про відсутність підстав для включення сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу грошового забезпечення, з яких обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що день отримання позивачем вказаного листа від 26.01.2026 є днем початку відліку тримісячного строку звернення до суду із даним позовом.
Наведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 28 квітня 2026 року у справі № 240/3716/25.
З вказаним позовом позивач звернувся 01.02.2026 тобто у межах тримісячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.
Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.