ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1234/26	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 33/817/323/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенюка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Ю.В. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 21.04.2026 о 19 годині 46 хвилин в м. Кременці по вул. О.Лятуринської,17 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Алкотест 6810» Драгер відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Кременецька опорна лікарня» також відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк Ю.В. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Вважає що cуд першої інстанції в оскаржуваній постанові безпідставно розцінив розбіжність у часі складання направлення як «технічну описку».
Вказує на те що вимога поліцейського пройти огляд за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, свідоцтво про державну реєстрацію якого закінчилося ще у 2015 році, є незаконною.
Зазначає, що cуд першої інстанції хибно застосував поняття «дискреційні повноваження» працівника поліції щодо встановлення ознак сп?яніння у водія оскільки на відео з нагрудних камер поліцейських зафіксовано як ОСОБА_1 проявляє ідеальну координацію (штовхає авто), а тому вважає нелогічним те що поліцейський виявляє у нього таку ознаку сп`яніння як «нестійку ходу» .
Посилається на те, що відеозапис у даній справі не лише не підтверджує вину водія, а прямо спростовує її у частині фізичного стану водія та хронології подій.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ЕПР1 №646 від 21.04.2026 яким зафіксовано, що 21.04.2026 19:45 м. Кременець вул. Лятуринської 17 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Алкотест 6810» Драгер відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Кременецька опорна лікарня» також відмовився. Від подальшого керування транспортним засобом відсторонений. Чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова;
- направленні на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в КНП «Кременецька опорна лікарня» від 21.04.2025, з якого вбачається, що даний огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 ;
- свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор «Алкотест 6810» № П 51 QМ 0013 103 26, яке чинне до 27.01.2027;
- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7065030 від 21.04.2026 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП; 
- відеозаписах з бодікамер поліцейських, з якого вбачається, що поліцейські на автомобілі слідували за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , відразу після того як автомобіль зупинився підійшли до нього та в ході спілкування з водієм, з`ясували причини чому не працював задній лівий стопсигнал на автомобілі, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, поліцейські запропонували пройти водієві огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки із застосуванням алкотестера чи у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився. Після цього поліцейський повідомив, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 зміст ст. 63 Конституції та права, передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 вказав – «я маю право відмовитися». 
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку вони доводять винуватість ОСОБА_1 у відмові як водія від проходження у визначеному законом порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим слід погодитись.
Перевіряючи доводи апелянта про розбіжність у часі складання направлення водія на огляд у заклад охорони здоров`я, то слід погодитись з суддею місцевого суду який розцінив як «технічну описку» зазначення у вказаному направленні року його складання 2025 замість 2026, оскільки з відеозапису підтверджується що саме 21.04.2026 о 19 год 55 хв поліцейські пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформляли письмове направлення.
Твердження представника щодо невірного розцінення суддею місцевого суду повноважень працівника поліції щодо встановлення ознак сп?яніння як дискреційних не узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, чи іншого сп”яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС та МОЗ від 9.11.2015 №1452/735, згідно з якою саме до повноважень поліцейських належить виявлення цих ознак у водія та проводення огляду на стан сп`яніння. На відеозаписі з бодікамер поліцейських, зафіксовано що працівник поліції виявив порушення координації рухів та наявність запаху алкоголю з порожнини рота у водія за візуальними ознаками та повідомив про них останньому, а також відобразив їх у процесуальних документах, наявних у матеріалах справи .
Перевіряючи доводи апелянта щодо закінчення дії свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатора Драгер Alcotest 6810 ще у 2015 році виходжу з того що це свідоцтво стосується всіх приладів Драгер Alcotest 6810 та в подальшому їх сертифікацію було продовжено згідно сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2007 dsl 10/07/2007, виданому 10.07.2007 року Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики, згідно якого міжповірочний інтервал конкретного приладу становить 1 рік, в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку конкретного газоаналізатора «Alcotest 6810», серійний номер ARCD-0533 від 27.01.2026, чинне до 21 січня 2027 року, яким здійснювався огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує його справність та придатність до використання на момент проведення огляду.
Твердження апелянта про те, що відеозапис у даній справі не підтверджує вину водія у скоєнні вказаного правопорушення виходжу з того що фрагментація відеозаписів пов`язана лише з тим, що обставини правопорушення були зафіксовані на окремі технічних засоби, а саме відеореєстратор з автомобіля працівників поліції та їх персональні відеореєстратори. Відеозаписи цих технічних засобів складають частини відеозапису, що долучені до протоколу. Як вірно зазначено судом першої інстанції, відеозаписи узгоджуються між собою, повністю відтворюють зафіксоване у протоколі адміністративного правопорушення, зокрема керування транспортним засобом, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, відмову від огляду, а також такі відеозаписи узгоджуються з іншими доказами. 
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови не вбачаю. 
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Ю.В. слід відхилити, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Ю.В. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя