Справа № 169/308/26
Провадження № 2/169/472/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.,
з участю
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

26 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 22.08.2025-100000312, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 6500 гривень. 09 вересня 2025 року між відповідачкою та ТОВ «Споживчий центр» було укладено додатковий договір до кредитного договору № 22.08.2025-100000312 від 22 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала другий транш у розмірі 2900 гривень шляхом безготівкового переказу на її банківський рахунок. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов договору у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9371,65 гривень, за процентами – 9066,51 гривень, за комісією – 1156,35 гривень, та неустойкою – 4362 гривні, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати.
У судове засідання представниця позивача не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 43, 44), у позовній заяві просила розглядати справу без її участі (а. с. 10).
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи булла належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 45), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. 
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Судом встановлено, що 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 22.08.2025-100000312, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 6500 гривень на строк 112 днів (до 11 грудня 2025 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою (процентна ставка «Стандарт» – у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, шляхом безготівкового переказу на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , згідно з узгодженим між сторонами графіком, а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 20 % від суми кредиту, що дорівнює 1300 гривень Договір укладений на умовах його строковості, платності та поворотності (а. с. 11-17). 
У пункті 15 Договору сторони домовились, що позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 84,5 гривень, за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 84,5 гривень.
Заявка, пропозиція та відповідь позичальника про прийняття пропозиції підписані відповідачкою за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Е417, який направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер НОМЕР_2 , який вона вказувала при реєстрації на сайті.
На виконання умов Договору від 22 серпня 2025 року ТОВ «Споживчий центр», перерахувало відповідачці кошти в сумі 6500 гривень на банківську картку відповідачки № НОМЕР_3 за допомогою системи іPay.ua 840024892 (а. с. 24).
09 вересня 2025 року сторони уклади Додатковий договір до кредитного договору (оферти) № 22.08.2025-100000312.
Сума погодженого сторонами кредиту з дати укладення Додаткового договору становить 9400 гривень, яка складається з усіх траншів, зазначених у Договорі та укладених сторонами Додаткових договорах. За Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику другий транш у розмір 2900 гривень на строк 94 дні з 09 вересня 2025 року, шляхом безготівкового переказу на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 . Сторони домовились, що позичальник зобов`язаний сплатити комісію пов`язану з наданням другого траншу в розмірі – 20 % від суми другого траншу, що дорівнює 580 гривень, яка нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно графіку платежів (а. с. 20-22).
Додатковий договір був підписаний 09 вересня 2025 року за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора К738, який направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер НОМЕР_2 , який вона вказувала при реєстрації на сайті (а с. 20 - 22).
ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало.
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 629, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. 
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 22.08.2025-100000312 від 22 серпня 2025 року станом на 11 грудня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 23956,51 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 9371,65 гривень, заборгованість за відсотками – 9066,51 гривень, заборгованість за комісією – 1156,35 гривень, та заборгованість за неустойкою – 4362 гривні (а. с. 26).
Враховуючи, що відповідачка фактично отримала кредитні кошти та використовувала їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору та додаткової угоди, проте порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме – в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що вона фактично отримала і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 9371,65 гривень є підставними і підлягають до задоволення.
Також, виходячи зі змісту Договору та Додаткової угоди, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та сплата комісії за надання кредиту підлягають до задоволення і з відповідачки слід стягнути 9066,51 гривень процентів та 1156,35 гривень комісій за надання кредиту. 
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідача неустойку у розмірі 4362 гривні.
За змістом стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України).
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вказане, нарахована позивачем неустойка у розмірі 4362 гривні, сплата якої передбачена Договором та Додатковою угодою, підлягає списанню і в цій частині позовних вимог слід відмовити.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк.
У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (81,79 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2177 гривень 58 копійок (2662,4 грн * 81,79 % = 2177,58 грн).
На підставі викладеного, статей 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1046, 1048 ЦК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.08.2025-100000312 від 22 серпня 2025 року в розмірі 19594 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 9371 (дев`ять тисяч триста сімдесят одна) гривня 65 (шістдесят п`ять) копійок, заборгованість за процентами – 9066 (дев`ять тисяч шістдесят шість) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка, заборгованість за комісією – 1156 (одна тисяча сто п`ятдесят шість) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2177 (дві тисячі сто сімдесят сім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місця знаходження: вулиця Саксаганського, 133-А, місто Київ, код ЄДРПОУ 37356833.
Представниця позивача: Оболонкова Юлія Вікторівна, адреса місця знаходження: Саксаганського, 133-А, місто Київ, РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повне рішення складене 29 квітня 2026 року.

Головуючий