ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року   Справа № 903/555/25 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Юрчук М.І. 
без виклику (повідомлення) сторін
розглянувши заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу 
за результатами розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Волинської області від 29.09.2025 у справі №903/555/25 
за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України"
про стягнення 5 939 790,72 грн,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.25 апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Волинської області від 29.09.2025 у справі №903/555/25 задоволено. Скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 29.09.2025 у справі №903/555/25. Прийнято нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
08.12.2025 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та стягнення відповідних витрат з позивача у справі № 903/555/25, в якій заявник просить приєднати до матеріалів справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та стягнути відповідні витрати з позивача.
Матеріали справи № 903/555/25 витребовувалися з Господарського суду Волинської області та 22.12.2025 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 прийнято до розгляду заяву представника Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі №903/555/25. Запропоновано Фізичній особі-підприємцю Масалову Сергію Миколайовичу не пізніше 5 днів з дня вручення цієї ухвали за наявності надати суду свої заперечення на заяви представника відповідача.
12.01.2026 на адресу суду від Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката, в якому позивач просить відмовити Державному підприємству "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської ДСГДС ІК НААН України у стягненні з ФОП Масалова С.М. витрат на професійну правничу допомогу. У випадку задоволення заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської ДСГДС ІК НААН України про стягнення з ФОП Масалова С.М. витрат на професійну правничу в даній справі зменшити розмір таких витрат до 2000 грн.
16.01.2026 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла ухвала Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2026 у справі №903/555/25, якою витребувано з господарського суду Волинської області та/або Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №903/555/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 зупинено провадження з розгляду заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про прийняття додаткового рішення до повернення матеріалів справи №903/555/25 до Північно-західного апеляційного господарського суду. Направлено матеріали справи №903/555/25 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Постановою Верховного Суду від 26.03.2026 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича залишено без задоволення. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 у справі № 903/555/25 залишено без змін.
04.05.2026 матеріали справи №903/555/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 поновлено провадження у справі №903/555/25 з розгляду заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про прийняття додаткового рішення.
Розглянувши заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше Травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наступне.
Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з тим колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
У ч. 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
В силу ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тобто відшкодування судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19).
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).
З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні представник відповідача заявив про стягнення судових витрат на отримання професійної правової допомоги у суді апеляційної інстанції.
У порядку та у строки, визначені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, представник Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" 08.12.2025 звернувся до суду із заявою про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу заявник надав:
- Акт наданих послуг №2 від 08.12.2025;
- Договір про надання правничої допомоги №25-07-25 від 25.07.2025;
- ордер на надання правничої допомоги №1149470 від 29.07.2025, виданий відповідачем на представлення його інтересів у Північно-західному апеляційному господарському суді адвокату Пивовару В.В.
Договір про надання правничої допомоги №25-07-25 від 25.07.2025 укладений між адвокатом Пивоваром В.В. та Державним підприємством "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України".
Відповідно до п.1.1 Договору предметом договору є надання адвокатом правничої допомоги клієнту (відповідач) в обсязі й порядку, передбаченому у цьому Договорі у справі №903/555/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про стягнення 5 939 790,72 грн, при її розгляді у судах першої та апеляційної інстанцій
За змістом п. 2.1 Договору адвокат надає правничу допомогу, яка полягає в наступному: складення та подання в інтересах клієнта документів (відзиву, апеляційної скарг, заяв та клопотань за потреби); представництво клієнта у господарському суді; вчинення інших дій, які необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з п. 3.1 Договору вартість правничої допомоги правничої допомоги складає ц суді апеляційної інстанції 50 000,00 грн.
Розмір гонорар є фіксованим та сплачується клієнтом протягом 10 банківських днів після набрання рішенням суду законної сили (п. 3.2 Договору).
08.12.2025 між сторонами складено Акт наданих послуг № 2, згідно з яким адвокат Пивовар В.В. та Державне підприємство "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" склали цей акт наданих послуг згідно з Договором про надання правничої допомоги №25-07-25 від 25.07.2025 наступного характеру: підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 29.09.2025 у справі №903/555/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про стягнення 5 939 790,72 грн та представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції при розгляді відповідного спору до ухвалення судом рішення по суті. 
Всього вартість наданих послуг становить 50 000,00 грн. Розмір гонорару є фіксованим та сплачується клієнтом протягом 10 банківських днів після набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.
Згідно із частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала на те, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Суд приймає до уваги, що відповідач отримав такі послуги, як підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 29.09.2025 у справі №903/555/25 та представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції при розгляді відповідного спору. 
Тобто витрати відповідача на правничу допомогу є реальними та такими, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи та підтверджуються матеріалами справи, розмір гонорару визначений за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, позивач зазначає, що у даній справі представником відповідача до заяви про постановлення додаткового рішення не додано документи, що свідчать про оплату гонорару оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Акт наданих послуг від 08.12.202, в якому лише зазначено лише вид послуг та їх та фіксований розмір гонорару не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Інших доказів про затрати часу адвоката при наданні правничої допомоги і про розмір понесених відповідачем таких витрат не представлено. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Заявлена до відшкодування сума витрат 50000 грн не відповідає розміру затрат робочого часу адвоката по підготовці апеляційної скарги та участі в засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції. Враховуючи невисоку складність даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), незначний час витрачений адвокатом на підготовку апеляційної скарги та участь в судовому засіданні, незначний обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, невелике значення справи для відповідача та відсутність публічного інтересу до справи слід дійти висновку, що справедливим, розумним і співмірним затратам робочого часу адвоката має вважатись розмір витрат на правничу допомогу сумі 2000 грн.
З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача та розумну необхідність судових витрат для цієї справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у суді апеляційної інстанції, беручи до уваги принципи пропорційності та співмірності, оцінюючи надані юридичні послуги та враховуючи заперечення позивача, критерій розумної необхідності судових витрат для конкретної цієї справи, апеляційний господарський суд звертає увагу на таке.
Зі змісту відносин, що склалися між відповідачем та адвокатом Пивоваром В.В. вбачається, що ними був погоджений фіксований розмір гонорару в сумі 50 000,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Як вбачається із наданих доказів на підтвердження понесених на професійну правову допомогу, в останніх достатньо деталізовано обсяг наданих послуг для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Колегія суддів звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 21.05.2024 у справі №914/1029/22).
Водночас, апеляційний господарський суд вказує, що категорія цієї справи не є специфічною чи особливо складною, не потребувала при складенні процесуальних документів опрацювання великої кількості нормативно-правових актів.
Крім того, апеляційний господарський суд, при наданні оцінки послугам з правничої допомоги також врахував, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
Розглянувши наведені у клопотанні обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням поданих доказів на підтвердження надання такої допомоги, врахувавши клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд з огляду на результати розгляду цієї справи, враховуючи критерії реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності), співмірності та розумності їх розміру, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення до стягнення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу до 25 000,00 грн, що зумовлює часткове задоволення заяви представника Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву представника Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" про прийняття додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Перше травня" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" (45150, Волинська область, Луцький район, с. Копачівка, вул. Першотравнева, 46, код 00729310) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000,00 грн.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
3. Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання цієї постанови.
4. Матеріали справи №903/555/25 повернути до Господарського суду Волинської області.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" травня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Юрчук М.І.