ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17895/18 Суддя (судді) першої інстанції: Артоуз Олеся Олександрівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс будівельників України" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» звернулось до суду із позовом до Головне управління ДФС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0591381207 від 04.09.2018.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0591381207 від 04.09.2018 в частині застосування відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» штрафу у сумі 4715,45 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» (код ЄДРПОУ 37354345) (далі ТОВ «Альянс будівельників України») зареєстроване як юридична особа 06.10.2010 номер запису: 10741020000037841.
Місцезнаходження юридичної особи за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Україна, 01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 17/52, поверх 4.
Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами економічної діяльності за КВЕД позивача зазначено: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 43.11 Знесення; 43.13 Розвідувальне буріння; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 82.92 Пакування; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 52.10 Складське господарство.
ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Альянс будівельників України» за 2015 2016 роки за результатами якої 17.07.2018 складено Акт № 13807/26-15-12-07-20/37354345. Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Альянс будівельників України» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за 2015 2016 роки в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 210 Податкового кодексу України щодо 74 податкових накладних.
04 вересня 2018 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 № 0591381207, яким до ТОВ «Альянс будівельників України» застосовано штраф на суму 14 442,86 грн за платежем податок на додану вартість.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові та службові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які прямо передбачені Конституцією та законами України. Зазначений конституційний принцип є однією з основоположних гарантій законності діяльності суб`єктів владних повноважень та підлягає обов`язковому застосуванню при вирішенні адміністративних спорів. 
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи були такі рішення або дії прийняті (вчинені): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України; із використанням повноваження саме з тією метою, для якої воно надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття відповідного рішення; безсторонньо та добросовісно; розсудливо та пропорційно; із дотриманням принципу рівності перед законом; своєчасно, тобто протягом розумного строку; а також з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. 
Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на момент вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи. Таким чином, при вирішенні даного спору суд застосовує норми законодавства у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин. 
За правилами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії або бездіяльності покладається саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відносини у сфері справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України, а також Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних». 
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі із дотриманням вимог щодо реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, встановлені законодавством. 
Згідно з положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів чи послуг платник податку – продавець зобов`язаний у встановлені строки скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 
Податкова накладна, яка складена та належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, є для покупця товарів чи послуг правовою підставою для формування податкового кредиту та нарахування відповідних сум податку, що підлягають включенню до складу такого податкового кредиту. 
При цьому законодавством прямо передбачено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями, звільненими від оподаткування, також підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Підтвердженням прийняття податкової накладної або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронній формі у текстовому форматі, яка надсилається платнику податку протягом операційного дня. Саме така квитанція підтверджує факт подання та прийняття відповідного електронного документа контролюючим органом. 
З метою отримання зареєстрованої податкової накладної чи розрахунку коригування покупець має право направити в електронному вигляді відповідний запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами розгляду якого отримує повідомлення про реєстрацію відповідного документа та саму податкову накладну або розрахунок коригування в електронній формі. У такому випадку податкова накладна чи розрахунок коригування вважаються зареєстрованими та отриманими покупцем. 
Крім того, податкова накладна або розрахунок коригування можуть бути надані продавцем покупцю також в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та використання електронного цифрового підпису. 
Аналогічний механізм передбачений і для продавця у випадках, коли реєстрація розрахунку коригування покладається на покупця. У такому разі продавець надсилає відповідний електронний запит до Єдиного реєстру податкових накладних та отримує повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування, а також сам розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим та отриманим продавцем. 
Датою та часом надання податкової накладної або розрахунку коригування в електронній формі до центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної податкової та митної політики, є дата та час, зафіксовані у відповідній квитанції. Саме ці відомості мають юридичне значення при вирішенні питання щодо дотримання платником податків строків подання та реєстрації податкових накладних. 
У випадку, якщо податкові накладні або розрахунки коригування сформовані з порушенням вимог пункту 201.1 статті 201 чи пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, протягом операційного дня продавцю або покупцю надсилається квитанція про неприйняття відповідного документа в електронному вигляді із обов`язковим зазначенням причин такого неприйняття.
У разі якщо протягом операційного дня платнику податку не було надіслано квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної чи розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних у силу прямої вказівки закону. Таким чином, законодавець пов`язує факт належної реєстрації податкової накладної не лише з діями платника податків, а й з належним функціонуванням інформаційної системи контролюючого органу. 
Відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна бути здійснена протягом п`ятнадцяти календарних днів, що настають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних або розрахунках коригування. У випадку порушення вказаних строків до платника податку застосовуються штрафні санкції у порядку та розмірах, визначених Податковим кодексом України. 
При цьому платник податку має право зареєструвати податкову накладну чи розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних лише у межах реєстраційної суми, яка обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України. У разі якщо така сума є меншою за суму податку, зазначену у відповідній податковій накладній або розрахунку коригування, платник податку зобов`язаний перерахувати необхідну суму коштів із власного поточного рахунку на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. 
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних визначається Кабінетом Міністрів України. Водночас покупець товарів чи послуг наділений правом здійснювати звірку даних отриманої податкової накладної із відомостями, що містяться у Єдиному реєстрі податкових накладних, з метою перевірки належності та достовірності такої реєстрації. 
Суд також зазначає, що відсутність факту реєстрації податкової накладної продавцем у Єдиному реєстрі податкових накладних позбавляє покупця права на включення відповідних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Разом із тим така обставина не звільняє продавця від обов`язку включити суму податку на додану вартість, зазначену у відповідній податковій накладній, до складу податкових зобов`язань за відповідний звітний податковий період. 
Виявлення контролюючим органом розбіжностей між даними податкової декларації та відомостями Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки продавця, а у відповідних випадках – також покупця товарів чи послуг. 
Крім того, у разі допущення продавцем товарів або послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а також у випадку порушення продавцем або покупцем граничних строків реєстрації податкової накладної чи розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець або продавець має право подати разом із податковою декларацією заяву зі скаргою на такого контрагента. 
Таке право може бути реалізовано протягом 365 календарних днів, що настають після граничного строку подання податкової декларації за той звітний період, у якому:
не було надано податкову накладну; 
допущено помилки в її обов`язкових реквізитах; 
або порушено строки її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних. 
До відповідної заяви зі скаргою додаються копії товарних чеків чи інших розрахункових документів, що підтверджують факт сплати податку у зв`язку з придбанням товарів або послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують факт отримання таких товарів чи послуг. 
Податковим законодавством також передбачено, що протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту надходження такої заяви зі скаргою контролюючий орган зобов`язаний провести документальну позапланову перевірку відповідного продавця з метою встановлення достовірності та повноти нарахування ним податкових зобов`язань за відповідною господарською операцією. 
Разом із тим податкова накладна, яка містить помилки у реквізитах, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, за винятком коду товару згідно з УКТ ЗЕД, але такі помилки не перешкоджають ідентифікації здійсненої операції, її змісту, сторін правовідносин, періоду здійснення операції та суми податкових зобов`язань, є належною підставою для включення покупцем відповідних сум податку до податкового кредиту. 
У свою чергу пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою застосування до відповідного платника штрафних санкцій. 
Водночас виняток становлять податкові накладні, які:
не надаються отримувачу (покупцю); 
та складені за операціями, що звільняються від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою. 
Залежно від тривалості порушення строків реєстрації законодавством передбачено диференційований розмір штрафних санкцій, а саме:
10 відсотків суми ПДВ – у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 
20 відсотків суми ПДВ – у разі порушення строку від 16 до 30 календарних днів; 
30 відсотків суми ПДВ – у разі порушення строку від 31 до 60 календарних днів; 
40 відсотків суми ПДВ – у разі порушення строку від 61 до 365 календарних днів; 
50 відсотків суми ПДВ – у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Аналіз наведених норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що платник податків зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі із дотриманням установлених законодавством вимог щодо використання електронного цифрового підпису уповноваженої особи та зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, визначені Податковим кодексом України. 
При цьому у разі порушення встановлених строків реєстрації податкових накладних до платника податків можуть бути застосовані штрафні санкції у порядку та розмірах, передбачених Податковим кодексом України. 
Як уже було встановлено судом вище, під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік яких наведено у таблиці 1 акта перевірки. 
Зокрема, контролюючим органом встановлено порушення щодо податкових накладних:
від 16.02.2016 №316, зареєстрованої 03.03.2016; 
від 08.02.2016 №319, зареєстрованої 01.03.2016; 
від 27.03.2016 №№870-871, зареєстрованих 12.04.2016; 
від 29.04.2016 №1286, зареєстрованої 19.05.2016; 
від 18.04.2016 №918, зареєстрованої 10.05.2016; 
від 15.06.2016 №№561, 569, 542, 571, 565, 563, 564, 555, 558, 519, 546, 548, 547, 556, 549, 541, 528, 527, 578, 540, 530, 524, 523, 521, 522, 534, зареєстрованих 01.07.2016; 
від 24.06.2016 №1047, зареєстрованої 18.07.2016; 
від 16.07.2016 №11317, зареєстрованої 18.08.2016; 
від 18.08.2016 №№887, 924, 879, 921, 923, 927, 888, 904, 900, 898, 935, 912, 918, 930, 925, 937, 883, 920, 907, 885, 901, 881, 929, 928, 878, 922, 934, 933, 876, 890, 931, 938, 911, 894, 915, 932, 917, 886, 902, 882, 926, зареєстрованих 03.09.2016. 
Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначає, що порушення строків реєстрації податкових накладних відбулося не з його вини, а тому підстави для застосування до нього штрафних санкцій відсутні. 
Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що спірні податкові накладні були своєчасно направлені для реєстрації до контролюючого органу, однак не були прийняті з технічних причин. На підтвердження зазначеного позивач надав роздруківки з автоматизованої системи, відповідно до яких податкові накладні направлялися протягом операційного часу, тоді як квитанції про їх неприйняття надходили вже після закінчення операційного дня. 
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1246 операційний день є частиною дня, протягом якої здійснюється прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування, а також їх реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває з 00:00 до 23:00 години. 
Матеріалами справи підтверджується, що податкові накладні від 27.03.2016 №№870-871, які були зареєстровані 12.04.2016, позивачем засобами електронного зв`язку направлено для реєстрації до Єдиного реєстру податкових накладних 11.04.2016, тобто в межах строку, визначеного пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. 
Також матеріалами справи підтверджено, що податкові накладні від 18.08.2016 №№887, 924, 879, 921, 923, 927, 888, 904, 900, 898, 935, 912, 918, 930, 925, 937, 883, 920, 907, 885, 901, 881, 929, 928, 878, 922, 934, 933, 876, 890, 931, 938, 911, 894, 915, 932, 917, 886, 902, 882, 926 були направлені позивачем на реєстрацію 02.09.2016, тобто також у межах граничного строку, визначеного пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. 
Разом із тим судом установлено, що квитанції про прийняття або неприйняття зазначених податкових накладних протягом операційного дня позивачу не надходили. 
Суд також враховує, що на момент виникнення спірних правовідносин порядок обміну електронними документами між платниками податків та контролюючими органами визначався Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557. 
У розумінні зазначеного Порядку податкові накладні є електронними документами, створеними в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису, подання та надсилання яких передбачено Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до підпунктів 8-9 Порядку №557 після надходження електронного документа до контролюючого органу здійснюється його автоматизована перевірка. Така перевірка проводиться у день надходження документа або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов після закінчення операційного дня або менш ніж за одну годину до його завершення. 
Положеннями пункту 11 Порядку №557 передбачено, що перша квитанція повинна бути направлена автору електронного документа протягом двох годин з моменту його отримання контролюючим органом, а якщо документ надійшов після завершення операційного дня — протягом перших двох годин наступного операційного дня. У такій квитанції зазначаються результати автоматизованої перевірки електронного документа. У разі негативного результату перевірки у першій квитанції зазначаються причини неприйняття електронного документа, при цьому друга квитанція у такому випадку не формується. 
Також Порядком №557 встановлено, що якщо автору електронного документа протягом установленого строку після його відправлення не надійшла перша квитанція, такий електронний документ вважається неодержаним адресатом. 
За змістом пункту 1 Порядку №557 перша квитанція є електронним повідомленням, яке формується програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки та підтверджує факт і час отримання електронного документа. Натомість друга квитанція є електронним повідомленням, яке формується за результатами ідентифікації та обробки документа та підтверджує факт його прийняття, неприйняття або реєстрації. 
Суд звертає увагу, що операційний день — це частина дня, протягом якої за наявності технічної можливості здійснюється електронний документообіг між платником податків та контролюючим органом. 
Разом із тим суд враховує, що відповідно до імперативних приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, якщо протягом операційного дня контролюючим органом не було надіслано квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних у силу прямої норми закону. 
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.11.2018 у справі №813/815/18, від 23.01.2018 у справі №806/832/17, від 10.06.2019 у справі №802/1825/16-а, від 25.05.2022 у справі №460/1883/19 та від 28.09.2022 у справі №200/4176/20-а, у яких суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відсутність своєчасно надісланої квитанції про неприйняття податкової накладної не може покладати негативні наслідки на платника податків. 
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з неотриманням позивачем протягом операційного дня квитанцій про прийняття або неприйняття податкових накладних, такі податкові накладні відповідно до абзацу десятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України вважаються своєчасно поданими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Також під час апеляційного перегляду справи встановлено, що контролюючий орган дійшов помилкових висновків щодо порушення позивачем строку реєстрації податкової накладної від 16.02.2016 №316, оскільки зазначена податкова накладна була зареєстрована позивачем у межах п`ятнадцятиденного строку, встановленого податковим законодавством. 
Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів своєчасного подання ТОВ «Альянс будівельників України» для реєстрації податкових накладних:
від 08.02.2016 №319, зареєстрованої 01.03.2016; 
від 29.04.2016 №1286, зареєстрованої 19.05.2016; 
від 18.04.2016 №918, зареєстрованої 10.05.2016; 
від 15.06.2016 №№561, 569, 542, 571, 565, 563, 564, 555, 558, 519, 546, 548, 547, 556, 549, 541, 528, 527, 578, 540, 530, 524, 523, 521, 522, 534, зареєстрованих 01.07.2016; 
від 24.06.2016 №1047, зареєстрованої 18.07.2016; 
від 16.07.2016 №11317, зареєстрованої 18.08.2016. 
Отже, судом установлено, що вказані податкові накладні були зареєстровані позивачем із порушенням граничного строку, визначеного пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. 
Разом із тим колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.01.2018 у справі №804/5153/17, відповідно до якої у разі вчинення платником податків усіх необхідних дій для своєчасної реєстрації податкової накладної, однак фактична реєстрація відбулася з порушенням строку з причин, що не залежали від такого платника, підстави для застосування штрафних санкцій відсутні. 
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на особливій важливості принципу належного урядування. Зазначений принцип передбачає, що у справах, які стосуються питань загального інтересу та впливають на майнові права особи, державні органи повинні діяти своєчасно, послідовно та у спосіб, який забезпечує юридичну визначеність. Такі правові підходи викладені, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі». 
Європейський суд з прав людини також звертав увагу на те, що саме на державні органи покладається обов`язок впровадження внутрішніх процедур, які забезпечують прозорість та послідовність їх діяльності, мінімізують ризик помилок та сприяють дотриманню принципу юридичної визначеності у правовідносинах. Аналогічні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справах «Лелас проти Хорватії» та «Тошкуце та інші проти Румунії». 
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 №0591381207 у частині застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних:
від 16.02.2016 №316; 
від 27.03.2016 №№870-871; 
від 18.08.2016 №№887, 924, 879, 921, 923, 927, 888, 904, 900, 898, 935, 912, 918, 930, 925, 937, 883, 920, 907, 885, 901, 881, 929, 928, 878, 922, 934, 933, 876, 890, 931, 938, 911, 894, 915, 932, 917, 886, 902, 882, 926, 
на загальну суму 4715,45 грн є протиправним та підлягає скасуванню. 
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», відповідно до якої умовою реалізації права особи на доступ до суду є наявність небезпідставних доводів щодо порушення її прав. 
Отже, звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач повинен довести небезпідставність заявлених вимог та надати належні докази, які підтверджують наявність порушення прав чи інтересів саме на момент звернення до суду. 
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, а обґрунтованим — рішення, ухвалене на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки усіх доказів і доводів учасників процесу. 
Колегія суддів наголошує, що реальність певної обставини не може вважатися доведеною виключно через те, що інший учасник справи не спростував відповідне твердження. Протилежний підхід суперечив би самій суті судового процесу та завданню адміністративного судочинства щодо встановлення об`єктивної істини у справі. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, відповідно до якого обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення не виключає обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. 
Подібний підхід також викладений у постанові Верховного Суду від 09.09.2024 у справі №280/6832/23.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна 

Т.Р. Вівдиченко