05 травня 2026 року
Справа № 646/5699/23 
№ провадження 1-кп/646/126/2026 

ВИРОК
іменем України

05.05.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 
та обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221140000738 від 04.07.2023 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, судимого 02.10.2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України – іспитовий строк 1 рік, 12.03.2024 року Червонозаводським районним судом м. Харкова з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.08.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнений від покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, у зв`язку з усуненням караності діяння, 19.11.2025 року Салтівським районним судом міста Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_4 приблизно о 12 год. 00 хв. 03.11.2023 року, перебуваючи в районі домоволодіння № 81 по вул. Харківській у м. Харкові, будучи особою, яка засуджена 02.10.2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на землі поруч із гаражним приміщенням знайшов зіп-пакет, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина блакитного кольору – PVP. 
Маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, поклав її до правої кишені кофти, одягненої на ньому, після чого направився до місця свого проживання. 
Протиправні дії ОСОБА_4 , пов`язані з незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, були припинені того ж дня працівниками поліції, які в період часу з 13 год. 40 хв. до 13 год. 45 хв. в районі домоволодіння № 90 по вул. Коновалова у м. Харкові зупинили ОСОБА_4 та вилучили у нього зіп-пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина блакитного кольору, масою 0,2787 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонений – PVP, загальною масою 0,1811 г. 
Таким чином, ОСОБА_4 всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», та будучи засудженим 02.10.2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на незаконне придбання та зберігання без мети збуту небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, підтвердивши факти і обставини їх вчинення, так як це зазначено вище. Зазначив, що він був засуджений 02.10.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України. 03.11.2023 року він проходив біля гаражу, розташованого поруч із будинком № 81 по вул. Харківській у м. Харкові, де знайшов на землі зіп-пакет, всередині якого була кристалічна речовина блакитного кольору. Оскільки він знав, як виглядає PVP та що вказана речовина є психотропною, він вирішив забрати її із собою, щоб пізніше вжити. Поклавши вказану речовину у праву кишеню кофти, пішов до місця свого проживання. Того ж дня, після 13 год. 30 хв. біля будинку № 90 по вул. Коновалова, його зупинили працівники поліції, які вилучили у нього знайдену ним психотропну речовину PVP. Масу вилученої у нього речовини – 0,2787 г. та масу PVP – 0,1811 г., не оспорює.

Пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України. 

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а тому вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження – незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він судимий 02.10.2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України – іспитовий строк 1 рік, 12.03.2024 року Червонозаводським районним судом м. Харкова з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.08.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнений від покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, у зв`язку з усуненням караності діяння, 19.11.2025 року Салтівським районним судом міста Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. 

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної заступником начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 28.03.2024 року, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі, відповідно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.062005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, враховуючи умови його життя, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч. 2 ст. 309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

За правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України (ч. 4 ст. 70 КК України).

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України до постановлення попереднього вироку від 19.11.2025 року Салтівським районним судом міста Харкова, суд призначає остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком та покарання, призначеного за даним вироком.

Крім того суд враховує, що попередній вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 року набрав законної сили та відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України є обов`язковими до виконання на всій території України. 

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 року, із врахуванням вимог ст. 72 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 11.09.2025 року.

Суд вважає за необхідне, ОСОБА_4 повністю зарахувати в строк покарання, остаточне призначене для відбуття за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте за попереднім вирком суду, а саме з 11.09.2025 року по 04.05.2026 року включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи за № СЕ-19/121-23/25825-НЗПРАП від 16.11.2023 року у сумі 1434 грн. 00 коп.

Долю речового доказу суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року, в рамках вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 10.03.2024 року.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з 10.01.2024 року по 09.03.2024 року включно, із розрахунку: 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

З підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 19.11.2025 року та покарання, призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень – у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. 

В силу ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 року та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. 

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 05.05.2026 року.

В строк знов призначеного покарання повністю зарахувати ОСОБА_4 покарання, відбуте ним за вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 19.11.2025 року, а саме з 11.09.2025 року по 04.05.2026 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів за проведення судової експертизи за № СЕ-19/121-23/25825-НЗПРАП від 16.11.2023 року у сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Речові докази – полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС № 2600950, в якому міститься кристалічна речовина блакитного кольору масою 0,2787 г., містить у с своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, маса PVP, в перерахунку на масу наданої речовини, склала 0,1811 г., передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області – знищити; DVD-R, бежево-помаранчевого кольору, з написом у верхній частині диску «ALERUS DVD-R 4.7 GB/120 min», з написом по центру з правої сторони «16X SPEED» та з написом на ніжній частині диску «DVD-R», долучені до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з 10.01.2024 року по 09.03.2024 року включно, із розрахунку: 3 (три) дні цілодобового домашнього арешту за 1 (один) день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -