Справа № 456/6445/25
Провадження № 2-а/456/11/2026

РІШЕННЯ
іменем України

12 травня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Шрамка Р. Т. 
з участю секретаря: Сімоної-Мацигін А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/6445/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати постановусерії ЕНА №6120338 від 09.11.2025 винесеної інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Салом Ю.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст..121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. та стягнення судових витрат. 
Позовні вимоги мотивував тим, що інспектором 1 взводу, 2 роти, 4 батальйон, Управління Патрульної Поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Салом Юрієм Володимировичем винесено постанову серії ЕНА №6120338 від 09.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Даною постановою поліцейського УПП у Львівській області Сало Ю.В., звинуватив позивача, що 09.11.2025 року о 22:48 год., за адресою: с.Добряни, дорога Київ-Чоп 611 км., +900м керував транспортним засобом Toyota Avensis НОМЕР_1 з несправною лівою лампою в режимі ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3.в. ПДР - керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами, не світить ліва фара в темну пору доби та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене г. 121 КУпАП. Вважає, що дії поліцейського УПП у Львівській області Сало Ю.В., є протиправними, а оскаржувана постанова є незаконною і такою, що повинна підлягати скасуванню. 
Так, поліцейський УПП у Львівській області Сало Ю.В., без жодних на це правових підстав зупинив даний автомобіль і бездоказово звинуватив у тому, що він порушив правила дорожнього руху. У подальшому поліцейський УПП у Львівській області Сало Ю.В., не встановив фактичні обставини справи, не зібрав необхідні докази про вчинення адміністративного правопорушення і не дослідив їх, не врахував доводів позивача та безпідставно виніс постанову ЕНА № 6120338 від 09.11.2025 року про накладення стосовно нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, яке не вчиняв, оскільки проігнорував вимоги та ст. 280 КУпАП, чим посягнув на його права і свободи, передбачені Конституцією України.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також вати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення прописано у наказі МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з ознайомлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», де також зазначено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, оголошуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП (розділ 2 п.3 даного наказу). Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статті 268 КУпАП статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України (розділ 4 п.4 вказаного наказу). Уповноважені посадові особи органів поліції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують такі питання: належить до їх компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові ріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів. Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне порушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне порушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також вати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи (п.7 го розділу). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі адміністративне правопорушення (додаток 7) (п.8 даного розділу). При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній відмічаються, зокрема: у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції урахуванням та зазначенням обставин, що пом`якшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують ст. 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте рішення (п.10 даного розділу). Постанова по справі про адміністративне порушення відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи (п.15 даного розділу).
Так, поліцейський УПП у Львівській області Сало Ю.В., не виконав належним чином КУпАП та наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 року. Поліцейський УПП у Львівській області не надав для ознайомлення доказу про фіксацію адміністративного правопорушення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП та які б підтверджували правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ст. 70 та ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано.
Представник відповідача, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач стверджує, що поліцейський "без жодних на це правових підстав зупинив автомобіль", "не встановив фактичні обставини" та "не надав доказів". Ці твердження є неправдивими та повністю спростовуються відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які долучаються до цього відзиву на оптичному носії. Законність зупинки транспортного засобу відповідно до відеозапису (с1ір-1, таймкод 00:01-00:02), поліцейський візуально виявив транспортний засіб Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в темну пору доби з технічною несправністю - не горіла ліва фара в режимі ближнього світла. Це є порушенням п. 31.4.3.в ПДР України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", це є законною підставою для зупинки ТЗ. Твердження Позивача про безпідставність зупинки є завідомо неправдивим. Визнання факту правопорушення Позивачем на місці події Позивач у позові зазначає про відсутність події правопорушення. Однак відеозапис фіксує протилежне: 00:33: Після зупинки водій виходить з авто, оглядає фару та повідомляє поліцейському, що бачить несправність. 00:53: Водій намагається усунути несправність (виключає і включає запалювання транспортного засобу, вмикає/вимикає дальнє світло фар та противотуманок), що свідчить про його розуміння проблеми. 02:54 (Критично важливо): Водій прямо заявляє поліцейському: "фара починає працювати тільки тоді, коли він включає дальнє світло фар". Спростування аргументу про відсутність доказів та не роз`яснення прав позивач стверджує, що поліцейський "не дослідив докази" та "не роз`яснив права". Відеозапис (таймкод 05:47) фіксує, як поліцейський розпочинає розгляд справи та роз`яснює водієві його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Доказом у справі є, зокрема, фактичні дані, отримані за допомогою технічних приладів (ст. 251 КУпАП). Поліцейський зафіксував порушення на бодікамеру, попередив про це водія та базував своє рішення на об`єктивному факті (непрацююча фара), який був очевидним і для самого водія. Дії позивача вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП - керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). Об`єктивна сторона: рух у темну пору доби (22:48) без лівої фари ближнього світла. Суб`єктивна сторона: умисел або груба необережність (водій знав про "специфіку" роботи фари, але виїхав на дорогу). Посилання позивача на інші норми або намагання перекласти відповідальність є способом уникнення покарання за реальне порушення, що створює небезпеку для інших учасників руху (ризик неправильної оцінки габаритів зустрічного авто). Щодо витрат на правничу допомогу, зазначив, що позивач заявляє вимогу про стягнення 9500 грн витрат на правничу допомогу. Відповідач категорично заперечує проти цієї суми як необґрунтованої, неспівмірної та непідтвердженої належними доказами. Справа про штраф у 340 грн є малозначною. Заявлена сума витрат перевищує суму штрафу майже у 28 разів. Адвокат оцінює написання позовної заяви у 4500 грн. Однак, як зазначено у Розділі I цього Відзиву, позовна заява підготовлена неякісно, з технічними вадами (обрізаний текст), містить шаблонні фрази, що суперечать матеріалам справи (відео). Стягнення коштів за підготовку документа, який суд мав би повернути через нечитабельність, є неприпустимим. 
На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 6120338 від 09.11.2025 року у повному обсязі.
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
Представник позивача Мазур В.В., у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивач виявив несправність не працюючої фари після зупинки транспортного засобу поліцейським. У відповідності до п. 31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Дану вимогу працівником поліції було проігноровано, оскільки після зупинки транспортного засобу, поліцейський не дав такої можливості, хоча така можливість у позивача була, так як до найближчого магазину автотоварів та до заправної станції, де була можливість придбати не працюючу лампу ближнього світла та здійснити її заміну знаходилась на відстані орієнтовно кілометра. А тому просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак у відзиві зазначив, щоб розгляд справи проводити за їхньої відсутності. 
В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами доказами, та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Судом встановлено, що відповідно до постанови поліцейського 1-го взводу 2-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Салом Ю.В., серії ЕНА №6120338 від 09.11.2025 водій ОСОБА_1 , 09.11.2025 року о 22:48 год. с. Добряни, дорога Київ-Чоп 611км 90м., керував транспортним засобом Toyota Avensis НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 (в) ПДР керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби.
Вказаною постановою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації.
Пункт 31.4 Правил дорожнього руху передбачає заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності перерахованих у даному пункті технічних несправностей. Зокрема, відповідно до п.31.4.3 (в) забороняється експлуатація транспортного засобу, у разі, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП визначається керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до переглянутого судом відеозапису події від 09.11.2025, наданого разом із відзивом на позовну заяву Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, підтверджується факт керування водієм у темну пору доби транспортним засобом з несправністю зовнішнього світлового приладу, а саме лівої фари в режимі ближнього світла.
Хоча водієм зазначався той факт, що перед виїздом ним було перевірено технічний стан автомобіля, будь-які докази, які б це могли підтвердити, працівникам поліції та суду надано не було.
Окрім того, відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11цих Правил.
Дані вимоги ПДР України, про готовність виконання яких повідомив водій ОСОБА_1 , працівникам поліції для забезпечення можливості не притягувати його до адміністративної відповідальності, стосуються надання змоги водію здійснювати подальше керування таким транспортним засобом, однак не звільняють його від адміністративної відповідальності за вже вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП України.
Твердження представника позивача про порушення інспектором поліції норм законодавства та прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення і притягнення його до адміністративної відповідальності, також не знайшли свого підтвердження.
Зокрема, згідно вищевказаного відеозапису, інспектором водію було повідомлено про притягнення його до адміністративної відповідальності, роз`яснено суть правопорушення, роз`яснено передбачені чинним законодавством України права та обов`язки.
Окрім того, право та порядок оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності в справі про адміністративне правопорушення у разі не згоди з нею особи, щодо якої винесено, або з інших, передбачених чинним законодавством України підстав, закріплено положеннями ст.ст.287-289 КУпАП, чим в даному випадку і скористався ОСОБА_1 , звернувшись до місцевого суду як адміністративного з даною позовною заявою.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.
Отже, на переконання суду, постанова серії ЕНА №6120338 від 09.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення правил дорожнього руху та накладення на нього адміністративного стягнення, є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.
Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VІ (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд, –

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №6120338 від 09.11.2025 винесеної інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Салом Ю.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст..121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. та стягнення судових витрат – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складене 17.05.2026р.

Суддя 	Р. Т. Шрамко