ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5416/25 Головуючий у 1 інстанції - Соломко І.І.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною відмову Міністерства юстиції України у наданні ОСОБА_1 оригіналу довідки від 08.11.2022 № 568/д/ОУВЧ; 
- зобов`язати Міністерство юстиції України передати ОСОБА_1 оригінал довідки від 08.11.2022 №568/д/ОУВЧ.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство юстиції України звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2022 Академією Державної пенітенціарної служби на адресу відповідача направлені матеріали для прийняття відповідного рішення про визнання учасниками бойових дій осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу в Академії Державної пенітенціарної служби, зокрема позивача. До матеріалів надана довідка про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 08.11.2022 № 568/д/ОУВЧ, що визнається відповідачем у відзиві.
02.05.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повернення оригіналу довідки від 08.11.2022 № 568/д/ОУВЧ, за результатами розгляду якої відповідач листом повідомив про відсутність правових підстав для її видачі, посилаючись на пункт 17 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 4324/5 від 18.12.2023.
Позивач, вважаючи протиправною вказану відмову, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що довідка від 08.11.2022 №568/д/ОУВЧ стосується особисто позивача та була подана до Міністерства юстиції України для вирішення питання щодо надання йому статусу учасника бойових дій, а пункт 17 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій передбачає лише її зберігання, але не містить заборони на повернення чи видачу особі. Оскільки відповідач не довів наявності законних підстав для відмови у поверненні цього документа, суд дійшов висновку про протиправність такої відмови та зобов`язав Міністерство юстиції України передати позивачу оригінал довідки. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та не надав належної оцінки доводам і доказам, викладеним у відзиві Міністерства юстиції України. На думку апелянта, довідка від 08.11.2022 №568/д/ОУВЧ надійшла до Міністерства не від позивача, а від Академії Державної пенітенціарної служби як суб`єкта звернення разом з іншими матеріалами для вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій, а тому саме Академія, а не позивач, може претендувати на її отримання. Апелянт посилається на пункт 17 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, відповідно до якого підтвердні документи зберігаються у відповідній номенклатурній справі Міністерства, а також на Правила організації діловодства та архівного зберігання документів, згідно з якими вилучення оригіналів службових документів допускається лише тимчасово та у випадках, прямо передбачених законом. У зв`язку з цим Міністерство вважає, що правові підстави для передачі позивачу оригіналу довідки відсутні, а суд першої інстанції помилково застосував принцип юридичної визначеності, фактично втрутившись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та підмінив собою адміністративний орган. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 34 Конституції України гарантовано право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію письмово або в інший спосіб на свій вибір.
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, не є вичерпними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Відповідно до пункту 17 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 №4324/5, протоколи засідання Комісії та підтвердні документи, на підставі яких прийнято рішення, зберігаються у відповідній номенклатурній справі, що ведеться в службі управління персоналом Міністерства.
Разом з тим, зазначена норма визначає лише порядок зберігання таких документів та не містить прямої заборони на повернення чи видачу особі документа, який стосується її особисто, а також не встановлює процедури відмови у його видачі.
Колегія суддів виходить з того, що довідка від 08.11.2022 №568/д/ОУВЧ підтверджує безпосередню участь позивача у заходах із забезпечення оборони України, є документом індивідуального характеру та безпосередньо стосується його правового статусу, зокрема реалізації права на набуття статусу учасника бойових дій та пов`язаних із цим соціальних гарантій.
Сам факт направлення зазначеної довідки Академією Державної пенітенціарної служби до Міністерства юстиції України для вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій не змінює правової природи такого документа та не позбавляє позивача права на його отримання, оскільки Академія в даному випадку виступала лише суб`єктом направлення відповідних матеріалів.
Посилання апелянта на Правила організації діловодства та архівного зберігання документів, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі правила регулюють внутрішню організацію діловодства та архівного зберігання службових документів і не можуть бути самостійною підставою для обмеження конституційного права особи на отримання документа, який безпосередньо стосується її прав.
Принцип верховенства права охоплює, зокрема, принцип правової визначеності, який передбачає чіткість, передбачуваність та недопустимість свавільного застосування норм права. У разі наявності неоднозначного правового регулювання застосуванню підлягає підхід, найбільш сприятливий для особи, особливо у спорах із суб`єктом владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 у справі №911/1521/18, відповідно до якої у випадку неточності чи недостатньої чіткості норм позитивного права така невизначеність має тлумачитися на користь невладного суб`єкта.
За таких обставин, відмова Міністерства юстиції України у видачі позивачу оригіналу довідки не ґрунтується на прямій нормі закону, а тому не відповідає вимогам частини другої статті 19 Конституції України та принципу правової визначеності.
Доводи апелянта про втручання суду у дискреційні повноваження відповідача також є безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах відсутня дискреція щодо можливості безпідставного обмеження права особи на отримання документа, який її безпосередньо стосується. Суд першої інстанції не підмінив собою суб`єкта владних повноважень, а здійснив перевірку правомірності його рішення на відповідність вимогам Конституції та законів України.
Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт необґрунтованості та незаконності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М. 

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.