Справа № 344/6294/18 
Провадження № 22-ц/4808/601/26 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Кузнєцова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Антоняка Т.М. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 28 січня 2026 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, покликаючись на те, що 31 грудня 2017 року о 18:30 у програмі «Свідок.Агенти» на телеканалі НТН громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також журналістами телеканалу повідомлено недостовірні, неправдиві відомості, які не відповідають дійсності щодо нього, як власника ресторану-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року рішення Івано-Франківського міського від 10 червня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди скасовано, провадження в цій частині закрито. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди залишено без змін.
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року заяву представника ОСОБА_3 – адвоката Рубановського Кирила Станіславовича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 500 грн.
Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року задоволено вимоги представника ОСОБА_3 – адвоката Рубановського Кирила Станіславовича про ухвалення додаткового рішення у справі. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу адвоката Рубановського Кирила Станіславовича у розмірі 28 000,00 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 14 540,00 грн. Задоволено вимоги представника ОСОБА_3 – адвоката Гогільчина Степана Степановича про ухвалення додаткового рішення у справі. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката Гогільчина Степана Степановича у розмірі 15 087,00 грн.
Не погодившись із вказаним додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає додаткове рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що суд, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі, порушив вимоги ст. 270 ЦПК України, відповідно до якої таке має бути ухвалене протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви, і ухвалив таке через понад сім місяців.
Посилається на практику Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 522/2025/16ц, від 19.02.2020 у справі № 127/11512/18 про те, що пропуск строку, передбаченого ст. 270 ЦПК України, унеможливлює ухвалення додаткового рішення.
Також вважає, що ухвалення додаткового рішення через 7 місяців суперечить принципу правової визначеності і порушує баланс процесуальних прав сторін.
Івано-Франківським апеляційним судом 28.11.2025 вже ухвалено окрему постанову про стягнення з апелянта на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 4 500 грн. Таким чином питання судових витрат було остаточно вирішене судом апеляційної інстанції. І після завершення апеляційного розгляду суд першої інстанції не наділений повноваженнями повторно і додатково розподіляти судові витрати. Посилається з цього приводу на практику Верховного Суду в постанові від 11.03.2020 у справі №761/23462/18.
Крім того вважає, що суд не надав оцінки запереченням апелянта щодо стягнення судових витрат, наданих ним 08.01.2026, не навів мотивів їх відхилення.
Вказує, що суд також порушив вимоги ст. 141 ЦПК України щодо судових витрат: не перевірив необхідність та доцільність проведення судової будівельно-технічної експертизи; співмірність витрат на правничу допомогу; причинний зв`язок між понесеними витратами та результатом розгляду справи.
Вважає, що експертиза не вплинула на вирішення спору по суті, оскільки апелянтом були надані всі необхідні документи та висновки органів архітектурно-будівельного контролю.
Договірна оплата-гонорар, що встановлена згідно додаткової угоди від 20.09.2021 в розмірі 16 000 грн, є завищеною і не відповідає принципу розумності та обґрунтованості, оскільки в неї входить ознайомлення з матеріалами справи (6 год.), заявлення 16 клопотань про призначення судових експертиз, виклик в судове засідання для допиту свідків, спеціалістів, експертів, виступ в дебатах. Експерт тривалий час не реагував на виклики суду, не надавав висновки експертизи, що в подальшому не вплинуло на розгляд справи по суті. В акті прийому-передачі виконання правничих послуг від 01.102024 зазначено суму 12 000 грн, яка складається з наданням консультацій, вивченням судової практики та законодавства і написання різного роду адвокатських запитів, припровідних, що також не відповідає обґрунтованому розмірі та їх розумності.
Просить додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28.01.2026 скасувати, у задоволенні заяви відповідача про стягнення судових витрат відмовити.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта – адвокат Облещук О.П. (в залі суду) доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.
Представник відповідача  ОСОБА_3 – адвокат Рубановський К.С. (в залі суду) щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представники ТОВ «Телестудія «Служба інформації» в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та відповідача Гогільчин М.С., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України. Частина 4 цієї норми процесуального права визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Розподіл судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позову – на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У справі, додаткове рішення в якій переглядається, рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено; за результатами апеляційного перегляду справи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , ТОВ «Телестудія «Служба інформації» залишено без змін.
Представниками ОСОБА_3 – адвокатами Рубановським К.С. та Гогільчиним С.С. подано заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції (направлено на поштову адресу суду 13 та 16 червня 2025 року відповідно).
А той факт, що у зв`язку із перебуванням в зазначений час справи на розгляді в апеляційному суді вищевказані заяви про ухвалення додаткового рішення не були розглянуті у встановлений законом десятиденний строк, не свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні таких заяв, оскільки представниками відповідача процесуальні строки їх подання було дотримано.
Посилання апелянта на практику Верховного Суду (справи № 127/11512/18, № 522/2025/16ц, № 761/23462/18) нібито про те, що пропуск строку, передбаченого ст. 270 ЦПК України, унеможливлює ухвалення додаткового рішення, безпідставні і вводять в оману. Судом перевірено, що вказані номери (№ 127/11512/18, № 761/23462/18) стосуються справ про визначення відповідальності за адмінправопорушення і не стосуються додаткового рішення, або ж взагалі відсутні в системі реєстрації судових рішень (№ 522/2025/16ц).
Щодо тверджень апелянта про те, що Івано-Франківським апеляційним судом 28.11.2025 вже було остаточно вирішене питання судових витрат, то такі також не заслуговують на увагу.
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.11.2025 стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 500 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Питання стягнення таких витрат, понесених під час розгляду в суді першої інстанції, вказаною додатковою постановою не вирішувалося.
Однак, щодо доводів апеляційної скарги про розмір понесених витрат, апеляційний суд зазначає наступне.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_3 – адвокат Рубановський К.С. долучив копії: Договору про надання правової допомоги від 18.07.2018 (т. 3, а.с. 229); Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 05.06.2022 (т. 3, а.с. 230); Додаткової угоди до Договору від 20.09.2021 (т. 3, а.с. 231); Акт приймання-передачі виконання наданих правничих послуг від 01.10.2024 (т. 3, а.с. 232-235); Звіт про виконання договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 (т. 3, а.с. 236-237); Платіжну інструкцію № 0.0.2297773493.1 від 12.10.2021 про оплату ОСОБА_3 на користь адвоката Рубановського К.С. 3 000 грн (т. 3, а.с. 238); Платіжну інструкцію № Р24А3486809172П3190 від 08.11.2024 про оплату ОСОБА_3 на користь адвоката Рубановського К.С. 5 025,13 грн (т. 3, а.с. 239); Інформацію КБ «Приватбанк» про зарахування платежу у сумі 5 000 грн (т. 3, а.с. 240); Квитанцію № 6685-2819-3304-1980 від 18.02.2025 про оплату ОСОБА_3 на користь адвоката Рубановського К.С. 20 000 грн (т. 3, а.с. 241).
На підтвердження наданої відповідачу правничої допомоги адвокатом Гогільчиним С.С. до матеріалів справи долучено копію Договору про надання юридичної (правової) допомоги від 02.10.2024 (т. 3, а.с. 190); Звіт про виконання договору про надання правничої допомоги від 04.06.2025 (т. 4, а.с. 4); Розрахунок вартості послуг від 09.06.2025 (т. 4, а.с. 5); Посадкові документи від 02.06.2025 на суму 740,74 грн та від 04.06.2025 на суму 346,67 грн (т. 4, а.с. 6, 7); Платіжну інструкцію № 1.170513279.1 від 09.06.205 на суму 3 900 грн (т. 4, а.с. 8); Платіжну інструкцію № 1.170486403.1 від 09.06.2025 на суму 4 700 грн (т. 4, а.с. 9); Платіжну інструкцію № 902С-СВМР-17ХХ-77ТТ від 09.06.2025 на суму 4 487 грн; Витяг з виписки за 09.06.2025 про зарахування на рахунок адвоката коштів, що надійшли від ОСОБА_3 за надання правової допомоги, згідно договору б/н від 02.10.2025 в сумах: 3 900 грн, 4 700 грн та 4 487 грн (т. 4, а.с. 10).
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Як вбачається з Акту приймання-передачі виконання наданих правничих послуг від 01.10.2024 (т. 3, а.с. 232-235), правова допомога адвоката  ОСОБА_3 – Рубановського К.С. під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції полягала в: представництві відповідача у міському суді (з 18.07.2018, вартість 16 000,00 грн), наданні правових консультацій щодо предмету та підстав позову (з 18.07.2018, тривалість 4 год, вартість 2 000,00 грн), вивченні законодавства та судової практики щодо розгляду аналогічних справ (з 18.07.20218 по 01.10.2024, тривалість 4 год, вартість 2 000,00 грн), адвокатських запитах (8 шт, загальна тривалість 9 год, загальна вартість 4 500,00 грн), припровідні позивачам та іншим відповідачам, копіювання та відправлення документів рекомендованими листами (загальна тривалість 6 год, загальна вартість 3 000,00 грн), участь в огляді експертом об`єкту дослідження (29.04.2024, тривалість 1 год, вартість 500,00 грн). Всього на суму 28 000,00 грн.
Згідно Розрахунку вартості послуг від 09.06.2025 (т. 4, а.с. 5) правова допомога адвоката  ОСОБА_3 – Гогільчина С.С. під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції полягала в: представництві відповідача у міському суді (ознайомлення з позовною заявою з додатками; вивчення законодавства та судової практики; надання правової інформації, консультацій, роз`яснень замовнику; фотографування справи в суді; ознайомлення та наліз матеріалів справи; аналіз висновку експерта; роз`яснення  ОСОБА_3 висновку експерта; участь у судовому засіданні та виступ у дебатах 04.06.2025) (з 02.10.2024 по 10.06.2025, вартість 10 000,00 грн), оплата за посадковий документ Київ-Івано-Франківськ (02.06.2025, вартість 740,74 грн), добові на відрядження з м. Києва в м. Івано-Франківськ для роз`яснення висновку експерта замовнику та для участі в судовому засіданні 04.06.2025 (з 04.06.2025 по 05.06.2025, вартість 3 200,00 грн), оплата за посадковий документ Івано-Франківськ-Київ (04.06.2025, вартість 346,67 грн), формуванні та виготовленні і направленні заяви про ухвалення додаткового рішення, направлення її іншим учасникам справи (09.06.2025, тривалість 1 год, вартість 800,00 грн). Всього на суму 15 087,41 грн.
Сторона позивача подавала заперечення щодо вказаного розміру судових витрат.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції зазначав, що такий розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету задоволеного позову.
Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися зі таким висновком.
Апеляційний суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Колегія суддів погоджується з тим, що справа мала істотне значення для ОСОБА_3 , слухання тривало близько восьмироків, що негативно вплинуло на якість її життя.
Однак, з огляду на наявність у відповідача двох адвокатів, попереднього вивчення справи та формування позиції відповідача, яка за час розгляду справи не змінювалася, суд вважає вказаний розмір судових витрат завищеним.
Крім того, щодо таких витрат як копіювання та відправлення документів рекомендованими листами іншим учасникам справи, фотографування справи в суді, приїзд в м. Івано-Франківськ, добові та відрядження, направлення заяви іншим учасникам справи, то такі не є обов`язковими з огляду на наявність у позивача адвоката, функціонування системи «Електронний суд», можливості брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, заперечення позивача, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу наданих адвокатами послуг та фактично витраченого часу, апеляційний суд приходить до висновку про зменшення таких витрат на професійну правничу допомогу адвоката Рубановського К.С. до 18 000 грн 00 коп., та на професійну правничу допомогу адвоката Гогільчина С.С. до 10 000 грн. 00 коп.
Щодо витрат, понесених відповідачем на проведення експертизи у розмірі 14 540 грн. 00 коп., то з огляду на відмову в задоволенні позову, такі підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_3 . А твердження апелянта про те, що експертиза не вплинула на вирішення спору по суті, оскільки апелянтом були надані всі необхідні документи та висновки органів архітектурно-будівельного контролю, вказаних висновків не спростовують. Позивач не заперечував щодо призначення такої експертизи, пропонував на вирішення експерта ряд питань, а висновок експертизи є одним із доказів по справі.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року змінити, стягнувшиз  ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу адвоката Рубановського Кирила Станіславовича у розмірі 18 000 грн 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 14 540 грн. 00 коп., та стягнувши з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката Гогільчина Степана Степановича у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2026 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу адвоката Рубановського Кирила Станіславовича у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 14 540 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката Гогільчина Степана Степановича у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча         О.О. Томин
Судді:         В.А. Девляшевський
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 27 квітня 2026 року.