11.05.2026 

ЄУН 337/1816/26
Провадження 2/337/1633/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді -Ширіної С.А.,
за участю секретаря- Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом, який обґрунтовують тим, що 06.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8740654 на суму 25000 грн у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора С5210. На виконання умов кредитного договору 17.04.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-0926. Кредитодавець свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 03.12.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03122025, відповідно до умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 03.12.2025 до договору факторингу 1 та акту приймання передачі реєстру боржників від 03.12.2025 до договору факторингу 1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості становить 67195,25 грн., яка складається з: 24975,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 29720,25 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 12500,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Вимога щодо стягнення штрафних санкцій не заявляється, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 54695,25 грн. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8740654 від 06.02.2025 в розмірі 54695,25 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору сумі 2662,40 грн., і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14.04.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову мотивуючи ти, що Позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на укладення електронного кредитного договору та набуття права вимоги. Разом з тим, надані матеріали не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували ці обставини. Відповідач не укладав будь-яких кредитних договорів, не отримував грошових коштів та не визнає наявності будь-якої заборгованості. Відповідачу невідомо про існування правовідносин, на які посилається позивач. У матеріалах справи відсутні належні докази укладення договору саме відповідачем. Надані документи не містять технічних даних, необхідних для ідентифікації особи, яка вчинила правочин, зокрема відсутні відомості щодо IP-адреси, часу укладення договору, пристрою, підтвердження використання одноразового ідентифікатора та інших даних, які б свідчили про вчинення дій саме відповідачем. Сам факт існування електронного документа не є доказом укладення договору конкретною особою без належного підтвердження її ідентифікації. Також у матеріалах справи відсутні належні банківські документи, які підтверджують отримання грошових коштів саме відповідачем. Надані позивачем матеріали не підтверджують належність рахунку відповідачу та факт зарахування коштів. Позивач є фінансовою компанією, яка не є первісним кредитором, у зв`язку з чим на нього покладається обов`язок доведення правомірності набуття права вимоги. Водночас матеріали справи не містять належного підтвердження безперервного переходу права вимоги та не дозволяють встановити належність вимоги саме до відповідача. Розрахунок заборгованості має односторонній характер, не підтверджений первинними документами та не дає можливості перевірити обґрунтованість заявленої суми. Окремо звертаю увагу суду на відсутність належного підтвердження повноважень представника позивача. Надана довіреність видана у порядку передоручення, однак матеріали справи не містять доказів наявності права на таке передоручення. Таким чином, позивач не довів жодної з обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, а саме: факту укладення договору, факту отримання грошових коштів, правомірності набуття права вимоги та правильності розрахунку заборгованості. З метою повного та всебічного розгляду справи прошу суд витребувати у позивача: первісний кредитний договір; технічні дані укладення електронного правочину (IPадресу, лог-файли, підтвердження використання одноразового ідентифікатора); банківські документи щодо перерахування коштів із підтвердженням належності рахунку відповідачу; повний пакет документів щодо переходу права вимоги. Враховуючи характер спору, необхідність дослідження доказів та повне заперечення позову, прошу здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За таких обставин позов ґрунтується виключно на припущеннях. На підставі викладеного, керуючись нормами ЦПК України, прошу суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також, відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України, прошу стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, які є реальними, обґрунтованими та співмірними складності справи, обсягу наданих послуг та витраченого часу. Докази понесення витрат будуть подані суду додатково.
14.10.2025  на адресу суду від представника позивача надійшла Відповідь на відзив. Представник відповідача вказує, щодо доведення факту укладання Кредитного договору 06.02.2025 р. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 8740654. Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Первісного Кредитора - https://creditplus.ua/, ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику оприлюднених у вільному доступі. Після цього добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту Кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.04.2026 3 Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного застосунку "CreditPlus". Відповідно до п.1.1 Договору був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: - - отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Таким чином ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило не лише особисті дані Відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику. 
Відповідно до п.9.8 підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі – Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не впливають на зобов`язання Споживача, передбачені цим Договором; 
Таким чином, твердження про те, що Відповідач не ознайомлений з умовами кредитування є безпідставними. Це зумовлено тим, що укладення договору без попереднього ознайомлення з зазначеними Правилами було б технічно неможливим, оскільки процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними. Тобто, на момент укладення договору у Відповідача була можливість і відмовитись від укладення даного договору, але ОСОБА_1 погодився з даними умовами, отримав грошові кошти та користувався ними. 
Отже, Правила є у відкритому доступі на сайті Первісного кредитора за посиланням: https://creditplus.ua/documents, а Відповідач мав змогу самостійно ознайомитися зі змістом Правил на сайті. Підписавши Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Відповідач погодився, що ознайомився, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідачем не додано доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 8740654 від 06.02.2025 вимогам законодавства та про несправедливість його умов. Звертаємо увагу на висновки, до яких дійшов Верховний суд у постанові від 02.11.2021 під час розгляду справи № 243/6552/20. Зокрема Верховним судом було зазначено, «що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 207 ЦК УкраїниПравочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20); від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційнотелекомунікаційній системі та був надісланий Відповідачу в СМСповідомленні. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор C5210 введено 06.02.2025 о 10:06:05, зокрема дана інформація підтверджується Розділом 10 Кредитного договору та Додатком №1 до нього. Введення Позичальником одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». В свою чергу, Товариство також підписує Договір шляхом накладення аналогу власноручного підпису та відтиску печатки уповноваженої особи із позначкою часу, протокол підпису. Кредитний договір підписаний Відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що Договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22). Будучи обізнаним із умовами кредитування, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно договору факторингу. 
Доводи відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). 
Щодо неможливості надання технічних доказів (логів та IP-адрес) Відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України, Позивач повідомляє про неможливість самостійно подати частину витребуваних судом доказів (витягів з журналів подій, відомостей про IP-адреси, технічних ідентифікаторів SMS) з наступних причин: Технічне зберігання даних: Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», фіксація моменту підписання електронного договору та зберігання технічних даних про використання ідентифікатора покладається на суб`єкта електронної комерції, який організував таку систему. У даній справі таким суб`єктом є Первісний кредитор — ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Технічні логи є складовою частиною бази даних та серверної інфраструктури саме Первісного кредитора. При укладенні договору факторингу Позивачу було передано право грошової вимоги та підтверджуючі документи. Право доступу до серверних журналів, баз даних логів та внутрішньої IT-інфраструктури Первісного кредитора до Позивача не переходило. Позивач не є адміністратором системи, в якій укладався договір, а тому не має технічного доступу до вказаних журналів подій. Щодо тверджень Відповідача про подання Позивачем електронних копій електронних доказів Слід звернути увагу, що необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа. Така позиція відповідає судовій практиці. Зокрема, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 р. у справі №554/5090/16-к (провадження №51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. 
Щодо підтвердження факту перерахування кредитних коштів Відповідач ставить під сумнів переказ кредитних коштів на рахунок Відповідача. У ст. 336 розд. І таблиці Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі – Перелік № 578/5), до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: • касові, банківські документи; • повідомлення банків; • виписки банків; • корінці квитанцій і касових чекових книжок. Отже, Відповідач свідомо намагається ввести Суд в оману та безпідставно зняти з себе зобов`язання за кредитним договором, оскільки документи, що підтверджують видачу кредитних коштів Відповідачу подані разом з позовною заявою. 06.02.2025 Товариство ініціювало переказ коштів за Кредитним договором шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» на платіжну картку (маска картки) № НОМЕР_2 , що свідчить про прийняття Відповідачем пропозиції кредитодавця – ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі, що підтверджується листом № 11896/25-Е від 09.12.2025 з відміткою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та повідомленням від платіжної системи, яка здійснювала перерахування коштів — ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (Додаток № 5, № 6 до позовної заяви). Таким чином, Позивачем долучено всі наявні докази, що передані в результаті факторингового ланцюгу та підтверджують зобов`язання Відповідача за кредитним договором. Зокрема, проте не виключно, доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З метою отримання додаткових доказів на підтвердження наступної інформації: належності платіжної картки № 4314-14ХХ-ХХХХ-0926 Відповідачеві; повного номеру платіжної картки № 4314-14ХХ-ХХХХ-0926; факту зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача та ін., Адвокатом Тимошенком О.О. на адресу банку-емітента подано адвокатський запит (Додаток № 7 до позовної заяви). Проте, відповідь Адвокат не отримав. Таким чином, доводи сторони Відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту отримання Боржником кредитних коштів. Документами, що доводять зарахування коштів згідно Кредитного договору на картковий рахунок Позичальника є (проте не виключно): - виписки з особового рахунку із підтвердженням зарахування грошових коштів на картковий рахунок Позичальника; - копії платіжних доручень/інструкцій із підтвердженням переказу грошових коштів на картковий рахунок Позичальника; - документи з інформацією щодо належності Картки Позичальнику; - ідентифікаційні дані Позичальника, зокрема дані про його фінансовий номер телефону; - повний номер Картки, на яку зараховано кошти. 
ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. 
Щодо доведення факту відступлення права грошової вимоги до Позивача Договір факторингу №03122025 від 03.12.2025 03 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі – Клієнт, Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі – Позивач, Фактор) укладено Договір факторингу № 03122025 (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (додаток до позовної заяви). Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт – відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до п. 1.6. Договору факторингу права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийомупередачі Реєстру Боржників (Додаток № 3). Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 03122025 від 03.12.2025 від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 67 195,25 грн (копія долучена до позовної заяви). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 03.12.2025 до Договору факторингу № 03122025, яким засвідчено перехід права вимоги щодо заборгованості Боржників у загальній сумі 38 325 496,90 грн (2 394 боржники), а також Платіжною інструкцією № 747 від 10.12.2025 на суму 3 338 015,00 грн, яка підтверджує виконання Фактором грошового зобов`язання щодо сплати Ціни Продажу на користь Клієнта згідно з п. 3.3. Договору факторингу (копії долучені до позовної заяви). Отже, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийомупередачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Зазначені документи у своїй сукупності формують належну доказову базу, яка відповідає вимогам ст. 1079 ЦК України та підтверджує правомірність і чинність вчиненого відступлення права грошової вимоги. Щодо правової природи відступлення слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Таким чином, з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 03.12.2025 Позивач набув усіх прав кредитора щодо Відповідача за Кредитним договором № 8740654 від 06.02.2025. Зважаючи на викладене, можна дійти обґрунтованого висновку, що Позивач належним чином довів факт переходу права грошової вимоги за Договором факторингу, а подані докази є достатніми та допустимими в розумінні ст.ст. 76–78 ЦПК України. 
Щодо розрахунків заборгованості Варто зазначити, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською фінансовою установою. Товариство в межах виконання умов укладеного Договору здійснює Розрахунок заборгованості, де чітко відображено нарахування відсотків, погашення заборгованості та залишок суми боргу. Зокрема, проте не виключно, доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним Договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, Законом встановлено, що Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). З наданих позивачем документів вбачається, що вони повністю відповідають вимогам законодавства України, адже мають всі необхідні реквізити. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.
Звертають увагу суду, що підготовлений розрахунок не суперечить матеріалам справи та узгоджується з іншими доказами, зокрема з витягом із Реєстру прав вимоги №Б/Н від 03.12.2025 до Договору факторингу № 03122025 від «03» грудня 2025 року. Наголошуємо, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором, Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Отже, можна дійти висновку, що розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, у сукупності з платіжним дорученням про перерахування коштів є беззаперечним доказом факту заборгованості, а отже, позовні вимоги доведені Позивачем у повній мірі. 
Щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Відповідача не надав жодних документів. Дослідивши відзив представника Відповідача, а саме частину щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених позивачем та його представником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, необхідно врахувати те, що написання відзиву на позовну заяву не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, доказів протилежного не надано та з матеріалів відзиву не вбачається. Вартість виконаних представником Відповідача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми. 
Таким чином, розподіляючи витрати, які Відповідач поніс на професійну правничу допомогу, що наявні в матеріалах справи, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Позивач звертає увагу суду на те, що ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. За таких умов адвокат Відповідача міг також довільно сформувати вартість своїх послуг, наприклад в сумі 25 000,00 грн. або 2000,00 грн.. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин Позивач вважає, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. 
Таким чином, зазначені представником витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними, а саме: не відповідають складності справи; не є співмірними з часом, витраченим адвокатом та надання відповідних послуг. 
Таким чином, вважають стягнення правничої допомоги з ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" у розмірі 15000,00 грн., є необґрунтованими та завищені відносно складності справи. 
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не з`явилася, надала клопотаня про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами, а саме необхідність особистого догляду за її малолітніми дітьми.
Дослідивши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд враховує необхідність дотримання процесуальних строків розгляду справи, недопущення безпідставного затягування судового процесу, відсутність обставин,які б унеможливлювали розгляд справи у даному судовому засіданні.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

11.05.2026 Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя у задоволенні клопотання представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про витребування доказів відмовлено.

11.05.2026 Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено.

11.05.2026 Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено , що 06.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8740654, відповідно до умов якого: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн., тип кредиту кредит (п.1.3); строк кредиту 360 днів (п.1.4) .
Згідно п.1.5 договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2 знижена процентна ставка 0,93% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 08.03.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 .
Договір №8740654 відповідачем ОСОБА_1 підписано 06.02.2025 10:06 електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) С5210 .
Таким чином, ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на веб-сайті товариства проведена відповідно до вимог закону, оскільки ОСОБА_1 передав кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, адресу місця реєстрації.
З листа наданого ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» на картковий рахунок № НОМЕР_3 було перераховано 06.02.2025 грошові кошти у сумі 25000 грн.
Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором №8740654 виконав у повному обсязі.
Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору №8740654 від 06.02.2025. Підписавши кредитний договір у наданій редакції, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі і щодо порядку та строку користування кредитом.
З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Авентус Україна» розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №8740654 від 06.02.2025 становить 67195,25 грн., з яких:24975,00 грн. основний борг, 29720,25 грн. проценти, 12500 грн. штраф .
03.12.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 03122025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання який належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно додатку №1 до договору факторингу № 03122025 від 03.12.2025, ТОВ «Авентус Україна» відступила право вимоги ТОВ «Юніт Капітал», в т.ч. до ОСОБА_1 за договором №8740654 від 06.02.2025 в сумі 67195,25 грн., з яких:24975,00 грн. основний борг, 29720,25 грн. проценти,12500 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Відповідно до виписки з особового рахунку, сформованого ТОВ «Юніт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №8740654 від 06.02.2025 станом на 15.02.2026 становить 67195,25 грн., з яких:24975,00 грн. основний борг, 29720,25 грн. проценти,12500 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідачем рішення суду про визнання договорів факторингу недійсними, суду не надано. Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору №8740654 від 06.02.2025 , що був укладений між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна».
ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість по несплаченому кредиту, відсотками за користування кредитом.
Враховуючи зазначені норми права та надані докази, суд вважає, що позивачем доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №8740654 від 06.02.2025 , а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 54695,25 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 24975,00 грн., заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом 29720,25 грн.
Посилання представника відповідача адвоката Бганка В.Е. на недоведенність факту укладання відповідачем кредитного договору суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.
Так, кредитний договір укладено в електронній формі шляхом заповнення електронної заяви та підтвердження волевиявлення одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону позичальника.
Номер телефону, зазначений у кредитному договорі відповідає номеру телефону, який зазначений відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву, що підтверджує належність такого номера саме відповідачу та спростовує доводи представника відповідача про непричетність до укладання договору.
Суд враховує, що відповідач не надав жодних доказів несанкціонованого доступу третіх осіб до номера телефону, звернення до правоохоронних органів чи мобільного оператора щодо неправомірного використання його персональних даних.
За таких обставин суд доходить висновку що саме відповідач здійснив дії щодо акцепту оферти та укладання кредитного договору шляхом використання одноразового ідентифікатора, а тому договір є належним чином укладеним та обов`язковим до виконання сторонами.
Натомість позивачем надано копію кредитного договору, відомості про його підписання одноразовим одноразовим ідентифікатором, а також підтверджено, що номер телефону, на який було направлено код підтвердження, співпадає з номером телефону, який відповідач зазначив у своєму відзиві на позовну заяву.
Саме лише формальне заперечення представником відповідача факту укладання відповідачем договору без надання будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів не може бути підставою для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
При зверненні до суду з даним позовом позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 гривень.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З врахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 гривень.
Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» надало суду: договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 укладений між адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» ; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ; акт прийому - передачі наданих послуг від 15.02.2026, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, укладений між Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» на суму 7000 грн ; додаткову угоду №25771507201 до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» доручило, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта, в тому числі по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором №8740654 від 06.02.2025.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Аналогічну правову позицію виклав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року (єдиний унікальний номер справи: №275/150/22).
З врахуванням повного задоволення позовних вимог,відсутності клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 7000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №8740654 від 06.02.2025 у розмірі 54695 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто п`ять) гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) гривень сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя: С.А.Ширіна