ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/6540/24 пров. № А/857/24828/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Мікули О.І., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 460/6540/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Кузнецовського міського суду Рівненської області про визнання дії та бездіяльності протиправними (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Греськом О.Р. у м. Рівне за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, дата складення повного тексту судового рішення 29 серпня 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернулась з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (далі також – ТУ ДСА) та до Кузнецовського міського суду Рівненської області (далі також - Суд), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 13.02.2024 № 3-к/А «Про встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років на 2024 рік», яким встановлено з 01.01.2024 надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу державним службовцям Кузнецовського міського суду Рівненської області, в частині позивача;
- зобов`язати ТУ ДСА здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі також – Закон № 889-VIII) та наказу № 18-к/А від 17.05.2016 «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям Кузнецовського міського суду Рівненської області», а саме на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року в задоволенні позовної заяви відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, які мають значення для вирішення спору, прийняття рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оплата праці державних службовців регулюється спеціальним Законом № 889-VIII, зміни до якого (в частині оплати праці) не вносилися, тому приписи Закону України від 9 листопада 2023 року № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі також – Закон № 3460-IX), які по-іншому врегульовують порядок обчислення надбавки за вислугу років, не підлягають застосуванню як такі, що суперечать Конституції України, зокрема принципу верховенства права, установленому статтею 8 Конституції України.
У відповідь на подану апеляційну скаргу ТУ ДСА подало відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працює в Кузнецовському міському суді Рівненської області на посаді консультанта суду.
Наказом керівника апарату Суду № 18-к/А від 17.05.2016 позивачу з 01.05.2016 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить 31 рік 02 місяці 8 днів.
Наказом керівника апарату Суду «Про встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років на 2024 рік» № 3-к/А від 13.02.2024, відповідно до статті 46 Закону № 889-VIII, пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229, Положення про апарат Кузнецовського міського суду Рівненської області, затвердженого рішенням зборів суддів № 11 від 08.08.2019, враховуючи наказ керівника апарату Суду від 27.10.2023 № 40-к/А «Про проведення класифікації посад державної служби в Кузнецовському міському суді Рівненської області», встановлено з 01 січня 2024 року державним службовцям апарату Кузнецовського міського суду Рівненської області надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 % посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу, у тому числі, ОСОБА_1 – консультанту суду, в розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2024 становить 39 років 05 місяці 14 днів. Відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА наказано провести перерахунок надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям суду з 01.01.2024 та здійснювати їх виплату у 2024 році згідно з пунктом 1 цього наказу.
Не погодившись з наказом № 3-к/А від 13.02.2024 у частині встановленого їй розміру надбавки за вислугу років з 01.01.2024 на рівні 30% місячного посадового окладу, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не мали підстав для незастосування положень пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-ІХ, які є чинними, у встановленому порядку неконституційними не визнавались.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі також - Закон № 108/95-ВР) та включає в себе такі складові:
основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців);
додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій);
інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон № 889-VIII.
Частина перша статті 5 Закону № 889-VIII визначає, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
В силу вимог частини другої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 889-VIII особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.
Відповідно до частини першої статті 150 Закону України № 1402-VIII від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» (далі також – Закон № 1402-VIII) призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно з частиною четвертої статті 150 Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.
В силу вимог частини шостої статті 150 Закону № 1402-VIII схема посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону № 889-VIII державний службовець має право, в тому числі на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.
За приписами частин першої, другої статті 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з:
посадового окладу;
надбавки за вислугу років;
надбавки за ранг державного службовця;
премії (у разі встановлення).
Згідно з частиною четвертою статті 50 Закону № 889-VIII джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Відповідно до частини восьмої статті 50 Закону № 889-VIII особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною першою статті 52 Закону № 889-VIII передбачено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 % посадового окладу.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що стаття 43 Конституції України гарантує право на працю, яке включає в себе право на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.
Законодавство про плату праці передбачає, що структура заробітної плати включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
При цьому, особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя, які визначені Законом № 1402-VIII, не врегульовують питання, пов`язані з обчисленням та виплатою надбавки за вислугу років, отже, визначення відповідного права здійснюється на підставі норм Закону № 889-VIII.
Також частина перша статті 5 Закону № 889-VIII передбачає можливість правового регулювання державної служби також іншими законами України.
Пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» Закон № 3460-IX передбачає, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону № 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, Законом № 3460-ІХ на 2024 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.
При цьому, Закон № 3460-ІХ містить застереження про те, що Закон № 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Вказані положення Закону № 3460-ІХ є чинними, в установленому законом порядку неконституційними не визнавались, а суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженнями надавати оцінку їх відповідності Конституції України.
Норми Закону № 889-VIII та Закону № 3460-ІХ є нормами одного ієрархічного рівня, а тому підлягає застосуванню закон, прийнятий у часі пізніше, тобто Закон № 3460-ІХ.
Водночас, вказані Закони не співвідносяться між собою як загальний та спеціальний, оскільки у сфері оплати праці загальним законом є Закон № 108/95-ВР, а Закон № 889-VIII визначає особливості регулювання оплати праці державних службовців, у тому числі, з урахуванням особливостей оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя, які визначаються Законом № 1402-VIII.
Згідно з пунктом 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50% посадового окладу на місяць.
На виконання пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX Кабінет Міністрів України постановою від 23 жовтня 2023 р. № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» затвердив каталог типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад, алгоритм проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, а також установив, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою.
З метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінет Міністрів України 29 грудня 2023 р. прийняв постанову № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі також – Постанова № 1409), якою затвердив схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році; перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад.
Пунктом 3 такої постанови установлено, що схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби; під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади.
Зазначена постанова набрала чинності з 01.01.2024р.
Під час судового розгляду встановлено, що Кузнецовський міський суд Рівненської обл. провів класифікацію посад.
Відповідно до цього ним були внесені зміни до штатного розпису на 2024 рік і з вказівкою на класифікацію посад змінено показники посадових окладів і місячний фонд заробітної плати.
Відповідно до змін з урахуванням Закону № 3460-IX та Постанови № 1409 посадовий оклад ОСОБА_1 становить 8591 грн.
У 2024 році, після збільшення посадових окладів, і зменшення відсоткового значення надбавки за вислугу років до 30%, щомісячна сума надбавки позивача, при умові отримання заробітної плати за повний місяць, становила 2577,30 грн. (8591 х 30%).
Таким чином, навіть без урахування надбавки за ранг державного службовця та щомісячної премії, позивач з 01.01.2024 почала отримувати заробітну плату у розмірі 11168,30 грн.
Разом з тим, позивач не навела суду жодних аргументів стосовно того, що внаслідок застосованого наказом № 3-к/А від 13.02.2024 обмеження надбавки за вислугу років зменшився фактичний розмір її заробітної плати як державного службовця. Наведене ж вище свідчить на користь того, що матеріальне забезпечення позивача у 2024 році покращилось.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідачі не мали підстав для незастосування положень пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-ІХ, які є чинними, у встановленому порядку неконституційними не визнавались, а тому спірні дії та наказ є правомірними.
Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
Під час вирішення наведеного спору колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду 19.02.2026 в зразковій справі № 240/7215/24, згідно якого нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивача як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.
Беручи до уваги суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду 19.02.2026р. за результатами розгляду зразкової справи № 240/7215/24.
За правилами статті 291 КАС України правові висновки Верховного Суду, викладені в згаданій зразковій справі, є обов`язковим для судів при ухваленні рішень у типових справах.
Наведена справа визнана судом апеляційної інстанцій типовою, при цьому враховано правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, через що постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, встановлених частиною п`ятою статті 291 КАС України.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 460/6540/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк