Справа № 588/313/26
Провадження № 2/588/295/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року   м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Журавльов С.Г. у лютому 2026 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 18.06.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 41-402-868-2-21-Г, який складається з публічної частини договору, яким є договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір. 
Банк свої зобов`язання перед позичальницею виконав та кредит у розмірі та на умовах, погоджених у кредитному договорі.
Однак, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 21447,78 грн, яка складається з такого: заборгованості за кредитом (у тому числі прострочена) – 9034,40 грн; заборгованості по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) – 2746,18 грн; заборгованість по сплаті комісії ( в тому числі прострочена) – 9667,20 грн.
03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір про відступлення права вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого, АТ «МЕГАБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021.
27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» був укладений договір про відступлення права вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 21447,78 грн.
ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021. 
Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 21447,78 грн.
У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 21447,78 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 11200 грн.
Ухвалою суду від 10.03.2026 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.
03.04.2026 представник відповідачки Маховик Р.В. подав відзив на позов, у якому вказав, що надана позивачем довідка-розрахунок боргу за кредитним договором не може бути прийнята судом до уваги як належний та допустимий доказ. Кредитний договір не визначає, за які послуги з обслуговування кредитної заборгованості відповідачка щомісячно мала сплачувати комісійну винагороду в розмірі 402,80 грн на місяць. Пункт 2.8 кредитного договору щодо сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемним, на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимога про стягнення нарахованої та невиплаченої комісії у сумі 9667,20 грн не може бути задоволена. Крім того, сплачену суму заборгованості за комісійною винагородою у розмірі 7653,20 грн, яка була зарахована банком в рахунок комісії (згідно виписки по рахунку за період із 18.06.2021 по 02.12.2022), з огляду на нікчемність положень п. 2.8 кредитного договору та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, слід зарахувати в рахунок заборгованості за тілом кредиту. Вказаний позивачем розмір заборгованості за процентами не підтверджений належними та допустимим доказами, і як вбачається з виписки по рахунку за період з 03.12.2022 по 03.09.2024, становить 2588,15 грн., а не 2746,18 грн. Умовами Кредитного договору встановлено строк кредитування 18.06.2021 по 17.06.2024 включно. Відтак, строк виконання зобов`язання згідно умов договору настав 17.06.2024. Не зважаючи на сплив визначеного кредитним договором строку кредитування, банк продовжував нараховувати відсотки за кредитом за період з 28.06.2024 по 02.09.2024 на загальну суму 968,68 грн. (що вбачається з виписки по особовому рахунку за період із 03.12.2022 по 03.09.2024). Крім того, пунктом 2.13 кредитного договору взагалі не передбачена процентна ставка за користування кредитом у разі наявності простроченої заборгованості за договором, однак, не зважаючи на це, відповідно до виписок з особового рахунку, банком нараховувались прострочені відсотки на загальну суму 2588,15 грн. З огляду на викладене, підстави для нарахування та стягнення прострочених відсотків за кредитним договором відсутні. Враховуючи відсутність підстав для стягнення прострочених відсотків, а також нарахування банком відсотків за межами строку кредитування, зараховані банком в рахунок погашення прострочених відсотків кошти в сумі 1910,48 грн (згідно виписки по рахунку за період з 18.06.2021 по 02.12.2022), слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, відповідачка належним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором, здійснила відповідні платежі та у повному обсязі сплатила заборгованість за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 на загальну суму 21711,28 грн., з яких банком зараховано: в рахунок погашення тіла кредиту 12147,60 грн; в рахунок погашення заборгованості за комісією 7653,20 грн (незважаючи на нікчемність положень п. 2.8 Кредитного договору); в рахунок прострочених відсотків 1910,48 грн (незважаючи на відсутність погодження процентної ставки за користування кредитом у разі наявності простроченої заборгованості за договором (пункт 2.13 кредитного договору). Крім того, представник відповідачки вказав, що заявлений позивачем розмір витрат на надання правничої допомоги занадто завищеним та підлягає зменшенню, з огляду на велику кількість практики Верховного Суду та правове обґрунтування заявлених позовних вимог, здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторони позивача.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача подав клопотання, у якому вказав, що просить розглядати справу без його участі.
Представник відповідачки у відзиві на позов вказав, що просить розглянути справу без його участі та без участі відповідачки.
Враховуючи заяви представників сторін суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлено, що 18.06.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 41-402-868-2-21-Г, відповідно до умов якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 21200 грн на строк до 17.06.2024, з умовою сплати: процентної ставки за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) у розмірі 10,00% (орієнтовна реальна річна процентна ставка 56,29%); комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,90% щомісячно; процентної ставки за користування кредитом понад строк (17.06.2024) у розмірі 50% річних. Також сторонами був погоджений графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту, відповідальність сторін та інші умови кредитування (а.с. 11-14, 17).
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Отже, зі змісту вказаного кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця ОСОБА_2 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання нею даного договору.
Разом із тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору паспорт споживчого кредиту, що був доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.
Свої зобов`язання за кредитним договором АТ «МЕГАБАНК» було виконано та надано відповідачці кредит у розмірі 21200 грн (а.с. 21).
Із виписок по особовим рахункам за період із 18.06.2021 по 02.12.2022 та 03.12.2022 по 03.09.2024вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість (а.с. 22-25).
03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір про відступлення права вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого, АТ «МЕГАБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 21447,78 грн, яка складається з такого: заборгованості за кредитом – 9034,40 грн; заборгованості по відсоткам – 2746,18 грн; заборгованість по комісії – 9667,20 грн (а.с. 29-31, 33).
27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» був укладений договір про відступлення права вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку № 1 до договору, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 21447,78 грн, яка складається з такого: заборгованості за кредитом – 9034,40 грн; заборгованості по відсоткам – 2746,18 грн; заборгованість по комісії – 9667,20 грн (а.с. 27-28, 34-35). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 18.06.2021 між ОСОБА_2 та первісним кредитором АТ «МЕГАБАНК».
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Всупереч умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку складеного первісним кредитором станом на момент відступлення права вимоги складала 21447,78 грн, яка складається з такого: заборгованості за кредитом – 9034,40 грн; заборгованості по сплаті відсотків – 2746,18 грн; заборгованість по сплаті комісії – 9667,20 грн (а.с. 20).
ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань за кредитним договором. 
Посилання сторони відповідача на нарахування процентів поза строком кредитування суд відхиляє, оскільки умовами кредитного договору передбачено право кредитора нараховувати проценти за користування кредитом понад строк.
Разом із тим, суд погоджується з доводами представника відповідачки про неправомірність нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості зважаючи на таке.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Умовами кредитного договору № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,90% щомісячно. Разом із тим, у договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що первісним кредитором неправомірно нараховувалась комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки комісії пов`язаної з обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 9667,20 грн.
Крім того, сплачені відповідачкою кошти, які були зараховані первісним кредитором на погашення комісії у розмірі 7653,20 грн, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 4127,38 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а.с. 58).
Оскільки позовні вимоги судом задоволені на 19,24%, тому витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 512,25 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11200 грн суд враховує таке.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 з додатками до нього; ордер на надання правничої допомоги адвокатом Журавльовим С.Г. від 11.08.2025; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12101163 від 05.01.2026 на суму 11200 грн (а.с. 36-44).
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Саме така правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Указані докази підтверджують факт понесення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 11200 грн.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке.
Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12101163 від 05.01.2026 адвокатом Журавльовим С.Г. на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 було проведено такі дії (надано послуги): проведення юридичного та фінансового аналізу боржника та вартість цієї послуги склала 1200 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості та вартість цієї послуги склала -10000 грн (а.с. 44).
Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів доданих до позовної заяви є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства.
Текст позовної заяви є незначним за обсягом та у більшості зводиться до цитування норм законодавства, тому її складання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності. 
До того ж, представництво інтересів позивача у судових засіданнях адвокат не здійснював.
Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторін, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 6000 грн.
Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19,24%), що становить 1154,40 грн.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 41-402-868-2-21-Г від 18.06.2021 у розмірі 4127 (чотири тисячі сто двадцять сім) грн 38 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ» кошти на відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн 25 коп. тана відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 1154(одна тисяча сто п`ятдесят чотири) грн 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОКРЕДИТ», адреса місцезнаходження: пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, м. Дніпро, 49001, код ЄДРПОУ 40932411;
відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О. О. Огієнко