ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/5878/25
адміністративне провадження № К/990/1212/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської Ольги Сергіївни, Одеської регіональної торгово-промислової палати 
про визнання протиправним та скасування рішення,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Вовченко О.А. від 09 жовтня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Скрипченка В.О., Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В. від 10 грудня 2025 року,
УСТАНОВИВ:
Короткий виклад обставин та судових рішень у справі
1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської Ольги Сергіївни (далі - Приватний нотаріус Янковська О.С., державний реєстратор), Одеської регіональної торгово-промислової палати (далі - ОРТПП), в якому просив визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію Приватного нотаріуса Янковської О.С. від 27 листопада 2024 року (запис № 1005561070028016839) про державну реєстрацію змін до відомостей про Одеську регіональну торгово-промислову палату в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), якою його було виключено з переліку осіб, уповноважених діяти від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. 
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 18 листопада 2024 року його було звільнено з посади віцепрезидента ОРТПП, у зв`язку з чим він звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОРТПП про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі (справа № 522/20681/24). У вказаній справі Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 27 листопада 2024 року вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти щодо ОРТПП реєстраційні дії, пов`язані із заміною, виключенням його з керівного складу ОРТПП.
ОСОБА_1 наголошував, що, незважаючи на чинну заборону, Приватний нотаріус Янковська О.С. 27 листопада 2024 року вчинила реєстраційну дію № 1005561070028016839, якою його було виключено з переліку осіб, уповноважених діяти від імені ОРТПП без довіреності. До цього відповідні відомості про нього як про підписанта ОРТПП було внесено до ЄДР реєстраційною дією від 12 вересня 2024 року № 1005561070026016839.
Позивач зазначав, що оскаржувана реєстраційна дія є чинною, унаслідок чого його порушене право залишилося невідновленим. Вважав, що ефективним способом захисту його права є скасування реєстраційної дії від 27 листопада 2024 року № 1005561070028016839 у частині, що стосується виключення його з переліку осіб, які мають право вчиняти дії від імені ОРТПП без довіреності.
3. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 03 березня 2025 року відкрив провадження у цій справі. 
4. ОРТПП подала заяву про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи це тим, що вимога ОСОБА_1 має похідний характер від приватноправового спору, який розглядається Приморським районним судом міста Одеси у справі № 522/20681/24 за його ж позовом до ОРТПП про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення його на посаді, у межах якої досліджується питання правомірності наказу Президента ОРТПП від 15 листопада 2024 року про звільнення ОСОБА_1 з посади віцепрезидента. На думку ОРТПП, вимога ОСОБА_1 про оскарження реєстраційних дій, вчинених у зв`язку з припиненням його повноважень віцепрезидента ОРТПП має похідний характер і не може бути вирішена окремо від спору про правомірність звільнення, а в разі задоволення позову та скасування оскаржуваної реєстраційної дії за наявності чинного (нескасованого) наказу про звільнення ОСОБА_1 у ЄДР поновиться запис про нього як про особу, уповноважену діяти від імені ОРТПП без довіреності. Крім того, ОРТПП посилалася на те, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/5126/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глассрайз» (далі - ТОВ «Глассрайз») до ОРТПП та Торгово-промислової палати України (за участі третіх осіб, зокрема ОСОБА_1 ), предметом якої, серед іншого, є визнання недійсними рішень Ради ОРТПП від 25 жовтня 2024 року (протокол № 12), Президії Торгово-промислової палати України від 19 вересня 2024 року № 18 (11), позачергових Загальних зборів членів ОРТПП від 27 листопада 2024 року та статуту ОРТПП в новій редакції, а також скасування реєстраційних дій, серед яких і реєстраційна дія № 1005561070028016839. 
5. ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні заяви ОРТПП про закриття провадження у справі. Обґрунтовуючи юрисдикційну належність спору, позивач зазначав, що державний реєстратор, функції якого в цьому випадку виконував приватний нотаріус, є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відтак правовідносини між ним та заявником є публічно-правовими. На думку ОСОБА_1 , вимога про оскарження реєстраційної дії є похідною лише тоді, коли вона заявлена разом з основною вимогою про визнання протиправним рішення, яке стало підставою для реєстрації, тобто коли незаконність реєстрації пов`язується з вадами підстави її проведення. Натомість, якщо позивач обґрунтовує незаконність реєстраційної дії саме порушеннями, допущеними державним реєстратором безпосередньо під час її вчинення, така вимога не є похідною та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Також позивач указував, що предметом його позову у цій справі є оскарження саме рішення (реєстраційної дії) приватного нотаріуса Янковської О.С., яка, вчинивши індивідуальний акт, що стосується його прав, є належним відповідачем. 
На підтвердження протиправності дій реєстратора позивач посилався на те, що у заяві щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (форма 2) від 27 листопада 2024 року, поданій представником ОРТПП для проведення оскаржуваної реєстраційної дії, відсутня будь-яка відмітка заявника про необхідність виключення чи зміни відомостей про нього, з огляду на що реєстратор здійснив таке виключення без волевиявлення заявника, а зі змісту наявних у справі копій протоколів позачергових Загальних зборів членів ОРТПП від 27 листопада 2024 року убачається, що ці збори не приймали рішення про виключення з ЄДР відомостей про позивача як про особу, уповноважену діяти від імені юридичної особи без довіреності.
Також ОСОБА_1 наголошував, що предметом розгляду у справі № 522/20681/24, яка перебуває у провадженні Приморського районного суду міста Одеси, є трудовий спір про правомірність його звільнення з посади віцепрезидента та поновлення на роботі, тобто спір між найманим працівником і роботодавцем, тоді як справа № 916/5126/24, що розглядається Господарським судом Одеської області за позовом ТОВ «Глассрайз», є корпоративним спором щодо правомірності внутрішніх (корпоративних) рішень ОРТПП, у якому Приватний нотаріус Янковська О.С. участі не бере. На відміну від цих спорів, предметом дослідження у справі № 420/5878/25, за доводами позивача, є протиправність дій та рішень саме Приватного нотаріуса Янковської О.С. як суб`єкта владних повноважень.
6. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 09 жовтня 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року, закрив провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.
7. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувана реєстраційна дія має похідний характер від корпоративного спору, що розглядається господарським судом, і залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту, при цьому спір не може бути вирішений у межах адміністративної справи, оскільки потребує оцінки правомірності рішення позачергових Загальних зборів членів ОРТПП (протокол від 27 листопада 2024 року) та вчиненої на його підставі реєстраційної дії на предмет їх відповідності нормам законодавства. Розгляд адміністративної справи окремо щодо скасування реєстраційної дії, на думку судів, міг би призвести до невідповідності записів ЄДР юридичним фактам, на підставі яких вони вчинені.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року, і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
9. На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми пунктів 2, 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19, пункту 1 частини першої статті 238, статті 242 КАС України, частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також не врахували висновки щодо застосування пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, викладені у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 320/48137/23.
Позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином протокол Загальних зборів членів ОРТПП від 27 листопада 2024 року, який не містить жодного рішення стосовно нього, через що в державного реєстратора були відсутні правові підстави для вчинення реєстраційних дій; заяву про державну реєстрацію (форма 2) від 27 листопада 2024 року, в якій відсутнє волевиявлення заявника про відповідні зміни, що, на його думку, свідчить про незабезпечення реєстратором навіть формальної перевірки поданих документів; та ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року у справі № 522/20681/24, якою суб`єктам державної реєстрації заборонено вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з його виключенням з керівного складу ОРТПП. ОСОБА_1 наголошує, що для встановлення порушень при здійсненні Приватним нотаріусом Янковською О.С. оскаржуваної реєстраційної дії адміністративному суду не потрібно оцінювати правомірність рішення Загальних зборів, а достатньо перевірити дотримання державним реєстратором процедурних та формальних вимог закону. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 
10. 08 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу. 
11. Цього ж дня за результатами автоматизованого розподілу судової справи визначено колегію суддів Верховного Суду: Уханенко С.А., Радишевська О.Р., Соколов В.М.
12. Верховний Суд ухвалою від 17 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження у справі.
13. ОРТПП отримала в електронний кабінет копію зазначеної ухвали 17 лютого 2026 року, проте не скористалася правом подати відзив на касаційну скаргу.
14. Верховний Суд ухвалою від 08 червня 2026 року задовольнив заяви суддів Уханенка С.А., Радишевської О.Р., Соколова В.М. про самовідвід; відвів суддів Уханенка С.А., Радишевську О.Р., Соколова В.М. від участі в розгляді цієї справи.
15. 09 червня 2026 року Приватному нотаріусу Янковській О.С. направлено копії ухвали від 17 лютого 2026 року та від 08 червня 2026 року. 
16. 09 червня 2026 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено склад колегії суддів Верховного Суду: Берназюк Я.О., Чиркін С.М., Шарапа В.М.
17. 15 червня 2026 року Приватний нотаріус Янковська О.С. отримала копію ухвали про відкриття касаційного провадження, проте не скористалася правом подати відзив на касаційну скаргу. 
18. Верховний Суд ухвалою від 29 червня 2026 року призначив справу до розгляду у письмовому провадженні за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи з 30 червня 2026 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
20. Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
21. Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
22. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
23. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
24. Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими з огляду на таке.
25. Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
26. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
27. За визначенням, наведеним у пункті 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
28. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
29. Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).
30. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17).
31. Верховний Суд наголошує, що розмежування юрисдикцій між різними видами судочинства не може здійснюватися виключно на підставі формального аналізу правових наслідків дій (рішень) суб`єктів владних повноважень або їх можливого впливу на майнові чи корпоративні права осіб. Визначальним фактором є природа правовідносин, у межах яких виникли спірні відносини, та характер функцій, які здійснював суб`єкт владних повноважень при вчиненні оскаржуваної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі № 260/1805/24.
32. Згідно з визначенням, наведеним у пункті 4 частини першої статті 1 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
33. Термін «державна реєстрація» означає адміністративну процедуру засвідчення державою через внесення відповідних записів до ЄДР юридичного факту створення, припинення або зміни правового статусу суб`єктів господарювання у порядку, встановленому Законом № 755-IV (пункт 28 постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 320/48137/23).
34. За загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 25 Закону № 755-IV, порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає, зокрема внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; перевірку відомостей Єдиного державного реєстру на наявність заборони вчинення реєстраційних дій; перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів.
35. Пред`являючи позов, ОСОБА_1 вважав, що Приватний нотаріус Янковська О.С. мала відмовити у державній реєстрації змін до відомостей про ОРТПП (виключення позивача з переліку підписантів ОРТПП), зокрема у зв`язку з поданням документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі, тобто з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV. А саме, протокол позачергових Загальних зборів членів ОРТПП від 27 листопада 2024 року (який є підставою реєстраційної дії) не містив рішення про виключення з ЄДР відомостей про ОСОБА_1 як особу, уповноважену діяти від імені ОРТПП без довіреності, та відсутність відмітки про внесення такої зміни у заяві щодо державної реєстрації (форма 2) від 27 листопада 2024 року, поданій і підписаній представником (заявником) ОРТПП. 
36. Перевірка наявності у поданому рішенні уповноваженого органу конкретно сформульованих рішень саме про ті зміни, для внесення яких подано документи, є обов`язком державного реєстратора; відсутність такого рішення щодо позивача може свідчити про наявність підстав для відмови у державній реєстрації. Також державний реєстратор не уповноважений самовільно вносити до ЄДР зміни, яких заявник у підписаній заяві не просив.
37. Відповідно до Закону № 755-IV функції державного реєстратора у визначених законом випадках виконують нотаріуси. Вчиняючи реєстраційну дію, приватний нотаріус діє не як суб`єкт приватного права, а як державний реєстратор у межах адміністративної процедури державної реєстрації. Здійснюючи на підставі законодавства публічно-владні управлінські функції у сфері державної реєстрації, приватний нотаріус є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, а вчинена ним реєстраційна дія є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України.
38. Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
39. Наведена норма прямо передбачає можливість безпосереднього судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора (у тому числі приватного нотаріуса, який виконує його функції), не пов`язуючи реалізацію цього права з попереднім зверненням до Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. 
40. З огляду на публічно-правову природу відносин у сфері державної реєстрації відповідний судовий контроль за діями державного реєстратора здійснюється за правилами адміністративного судочинства.
41. Конституційний Суд України у Рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 підкреслив, що визначальним для віднесення спору до адміністративної юрисдикції є здійснення відповідним суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах владних управлінських функцій.
42. Оскільки позовні вимоги спрямовані на перевірку додержання Приватним нотаріусом Янковською О.С. адміністративної процедури державної реєстрації, а не на вирішення трудового спору щодо звільнення ОСОБА_1 чи корпоративного спору щодо недійсності рішень органів управління ОРТПП, наявність пов`язаних трудового або корпоративного спорів сама по собі не змінює публічно-правової природи спору в цій справі.
43. Викладені висновки узгоджуються також із Законом України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон № 2073-IX), який регулює відносини, зокрема суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону № 2073-IX). 
44. Адміністративним органом у розумінні пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX є, зокрема, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації. Функціями публічної адміністрації згідно з пунктом 11 частини першої статті 2 цього Закону є надання адміністративних послуг, здійснення інспекційної (контрольної, наглядової) діяльності, вирішення інших справ за заявою особи або за власною ініціативою адміністративного органу. 
45. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу є адміністративною послугою, а отже, її проведення належить до функцій публічної адміністрації.
46. Адміністративним актом за визначенням пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX є рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб). 
47. Реєстраційна дія державного реєстратора, унаслідок якої до ЄДР вносяться зміни до відомостей про юридичну особу, є юридично значущою дією індивідуального характеру, тобто адміністративним актом у розумінні наведеної норми, а справа щодо її вчинення - адміністративною справою відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX.
48. Визначення адміністративної справи у Законі № 2073-IX розширює розуміння публічно-правових відносин, зокрема у сфері вчинення реєстраційних дій, та підкреслює їх спрямованість на забезпечення та захист прав і законних інтересів особи у відносинах з органами публічної адміністрації, що охоплює ситуацію, яка склалася у цій справі.
49. Верховний Суд звертає увагу на те, що з огляду на пункт 2 частини другої статті 1 Закону № 2073-IX дія цього Закону не поширюється, зокрема на вчинення нотаріальних дій.
50. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу не є нотаріальною дією у розумінні Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», оскільки в цьому випадку нотаріус діє не як особа, що вчиняє нотаріальну дію, а як спеціальний суб`єкт, на якого законом покладено функції державного реєстратора у сфері надання адміністративної послуги (функції публічної адміністрації). Тому вчинення приватним нотаріусом такої реєстраційної дії охоплюється сферою дії Закону № 2073-IX, а сам нотаріус у цих відносинах виступає адміністративним органом.
51. Отже, у цих правовідносинах Приватний нотаріус Янковська О.С. діє саме як державний реєстратор, який реалізує делеговану публічну функцію з надання адміністративної послуги.
52. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 2073-IX особа має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу в порядку адміністративного оскарження відповідно до цього Закону та/або в судовому порядку.
53. Наведене положення кореспондує з частиною першою статті 34 Закону № 755-IV та підтверджує, що судовий контроль за правомірністю реєстраційної дії державного реєстратора, вчиненої в межах адміністративної процедури, здійснюється за правилами адміністративного судочинства.
54. Водночас Верховний Суд наголошує на необхідності розрізняти дві категорії спорів, що виникають при оскарженні реєстраційної дії державного реєстратора: 
- спори, у яких підставою позову є недотримання державним реєстратором установленої Законом № 755-IV процедури вчинення реєстраційної дії (зокрема, належність заявника до кола уповноважених осіб, повнота та оформлення поданих документів, наявність судової заборони вчинення реєстраційних дій, додержання послідовності дій, передбачених статтею 25 цього Закону); такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки предметом судового контролю є правомірність здійснення суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій; та
- спори, у яких підставою позову є по суті матеріально-правова підстава зареєстрованого права (правомірність набуття, зміни чи припинення корпоративних прав, дійсність відповідних правочинів чи рішень органів управління юридичної особи); такі спори за наявності відповідних вимог можуть належати до господарської юрисдикції як такі, що виникають з корпоративних відносин.
55. Тобто, вимога про скасування реєстраційної дії має похідний характер лише тоді, коли вона нерозривно пов`язана з вимогою про оцінку правомірності рішення (правочину), яке стало підставою для її вчинення, тобто коли протиправність реєстрації обґрунтовується вадами самої підстави її проведення. 
56. Натомість, якщо позивач обґрунтовує протиправність реєстраційної дії порушеннями, допущеними безпосередньо державним реєстратором під час її вчинення, тобто недотриманням, зокрема вимог статті 28 Закону № 755-IV, така позовна вимога не є похідною та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
57. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 обґрунтовує протиправність реєстраційної дії Приватного нотаріуса Янковської О.С. від 27 листопада 2024 року № 1005561070028016839 не вадами (недоліками) рішень позачергових Загальних зборів членів ОРТПП, а порушеннями, допущеними безпосередньо державним реєстратором, а саме: вчиненням реєстраційної дії всупереч ухвалі Приморського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року у справі № 522/20681/24, якою суб`єктам державної реєстрації заборонено вчиняти щодо ОРТПП реєстраційні дії, пов`язані з виключенням позивача з керівного складу; виключенням відомостей про позивача за відсутності відповідного волевиявлення заявника у заяві за формою 2 від 27 листопада 2024 року; за відсутності у поданому протоколі позачергових Загальних зборів від 27 листопада 2024 року рішення про виключення з ЄДР відомостей про позивача.
58. Перевірка наведених обставин охоплюється компетенцією адміністративного суду та не потребує оцінки правомірності наказу про звільнення позивача, що є предметом спору у справі № 522/20681/24, чи дійсності рішень органів управління ОРТПП, законність яких перевіряється у справі № 916/5126/24. 
59. Для перевірки доводів позивача про відповідні порушення при вчиненні оскаржуваної реєстраційної дії суду першої інстанції слід було дослідити додержання Приватним нотаріусом Янковською О.С. як державним реєстратором процедурних і формальних вимог Закону № 755-IV, зокрема обов`язку пересвідчитися у відсутності судової заборони вчинення реєстраційних дій (пункт 5 частини другої статті 25, пункт 2 частини першої статті 28 Закону № 755-IV) та в наявності належно оформлених документів і волевиявлення уповноваженого заявника (статті 25, 28 цього Закону).
60. Оскарження реєстраційної дії, яка стосується відомостей про особу, уповноважену діяти від імені ОРТПП без довіреності, не перетворює цей спір на корпоративний, оскільки предметом спору залишається законність дій державного реєстратора, а не встановлення, перехід чи припинення корпоративних прав. 
61. Позивач не заявляє вимог про визнання за ним права власності на частку (акції) чи інших корпоративних прав, не оспорює правочинів щодо їх відчуження, а можливе відновлення попереднього запису ЄДР є лише наслідком скасування протиправної реєстраційної дії, а не самостійною вимогою корпоративного характеру. Аналогічний висновок викладено у пункті 46 постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 320/48137/23.
62. Перебування у провадженні Господарського суду Одеської області справи № 916/5126/24 за позовом ТОВ «Глассрайз», у межах якої, зокрема оскаржується сама реєстраційна дія, не позбавляє позивача (особу, виключену з відомостей ЄДР) права на судовий контроль за додержанням державним реєстратором процедури вчинення реєстраційної дії за правилами адміністративного судочинства, оскільки господарська юрисдикція у подібних випадках зумовлюється сукупністю позовних вимог, безпосередньо спрямованих на зміну правового статусу юридичної особи та поновлення корпоративних записів, а не самим лише оскарженням процедури вчинення реєстраційної дії.
63. Факт того, що у справі № 916/5126/24 також оскаржується ця реєстраційна дія, не свідчить про тотожність спорів, оскільки відрізняються сторони та підстави позову і процесуальна мета звернення до суду.
64. Висновки щодо предметної юрисдикції, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій, закриваючи провадження у справі, сформульовані Верховним Судом у правовідносинах з іншими підставами та предметом позову, ніж у справі, що розглядається, а тому не підлягають застосуванню.
65. Зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 805/2556/15-а та від 18 вересня 2019 року у справі № 826/14632/17, а також постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а та від 12 червня 2019 року у справі № 344/10480/16-а ухвалені у спорах, у яких позивачі (учасники, засновники юридичних осіб) оскаржували реєстраційні дії державного реєстратора щодо внесення змін до установчих документів, складу засновників (учасників) та керівника товариства, а спір був зумовлений необхідністю захисту їхніх корпоративних і майнових прав. Крім того, такі правові позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду сформульовані за іншого правового регулювання, до набрання чинності Законом № 2073-IX, яким з 15 грудня 2023 року запроваджено адміністративну процедуру - єдиний порядок розгляду і вирішення адміністративними органами (у тому числі іншими суб`єктами, уповноваженими здійснювати функції публічної адміністрації) адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів, при цьому рішення чи юридично значущу дію індивідуального характеру такого органу кваліфіковано як адміністративний акт (стаття 1, пункти 1- 3 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX). 
66. Наведене правове регулювання розширило розуміння публічно-правових відносин і підтвердило, що вчинена державним реєстратором реєстраційна дія є адміністративним актом, перевірка додержання процедури прийняття якого здійснюється за правилами адміністративного судочинства. З огляду на це правозастосовні підходи, сформульовані у спорах з іншим предметом та підставами до набрання чинності Законом № 2073-IX, не є визначальними для розмежування юрисдикції у цій справі. 
67. Натомість у справі, що розглядається, позивач не є учасником (засновником) ОРТПП, не заявляє вимог про захист корпоративних чи майнових прав, не порушує питання про склад учасників юридичної особи, перехід чи припинення корпоративних прав. Підставою позову є виключно недотримання державним реєстратором процедури вчинення реєстраційної дії. За таких умов суть (зміст, характер) спору є публічно-правовою, що відрізняє цю справу від наведених вище, а тому викладені у них висновки не є релевантними.
68. Визначення предметної юрисдикції виключно за формальною ознакою впливу реєстраційної дії на відомості ЄДР про осіб, уповноважених діяти від імені юридичної особи, без дослідження дійсних підстав і суті заявлених вимог, суперечить підходу, згідно з яким юрисдикція визначається з огляду на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природа обставин у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17).
69. Право на доступ до суду є невід`ємною складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), тоді як відмова розглянути спір по суті з безпідставних мотивів його приватноправового характеру позбавляє особу ефективного судового захисту.
70. Неправильне визначення юрисдикції спору та, як наслідок, безпідставне закриття провадження у справі не лише порушує вимоги пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, а й становить відмову в доступі особи до правосуддя, оскільки унеможливлює перевірку адміністративним судом можливих процедурних порушень, допущених державним реєстратором, які за своєю природою є питаннями публічно-правового характеру. 
71. Водночас віднесення спору, у якому самостійно оскаржується додержання державним реєстратором процедури вчинення реєстраційної дії, до приватноправових спорів без належної оцінки предмета позову, підстав заявлених вимог і характеру функцій, які виконував державний реєстратор, не узгоджується з конституційним принципом спеціалізації судів та завданням адміністративного судочинства.
72. Такий підхід узгоджується також із частинами першою та п`ятою статті 125 Конституції України, відповідно до яких судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації, а адміністративні суди діють саме з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. 
73. Тому у спорі, в якому позовні підстави спрямовані на перевірку додержання державним реєстратором процедури вчинення реєстраційної дії як реалізації делегованої публічної функції, адміністративна юрисдикція є не лише наслідком застосування статей 2, 4, 5, 19 КАС України, а й проявом конституційного принципу спеціалізації судів.
74. У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України підкреслив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
75. Згідно з висновками Конституційного Суду України, що викладені в Рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
76. В абзаці другому підпункту 3.3. пункту 3 цього ж Рішення Конституційний Суд України звернув увагу на властивий адміністративному судочинству процесуальний інструментарій захисту особи у спорі із суб`єктом владних повноважень, зокрема на принцип офіційного з`ясування обставин справи та особливий розподіл доказового тягаря щодо правомірності рішення, дії чи бездіяльності такого суб`єкта. Йдеться про покладення на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо доказування в адміністративному судочинстві правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 КАС України, не властивого іншим видам судочинства.
77. Таким чином, конституційне право на звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур). При цьому суд, який розглядає справу, невіднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (висновок, сформульований у пункті 26 постанови Верховного Суду від 27 березня 2025 року у справі № 480/5652/24).
78. Віднесення спору, у якому самостійною підставою позову є недотримання державним реєстратором процедури вчинення реєстраційної дії, до приватноправової юрисдикції лише з огляду на його зв`язок із трудовими чи корпоративними відносинами не відповідало б суті заявлених вимог і могло б призвести до необґрунтованого обмеження адміністративного судового контролю за діями суб`єкта, який реалізує делеговану державою публічну функцію у сфері державної реєстрації. 
79. З огляду на це помилкове закриття провадження в адміністративній справі лише з мотивів наявності пов`язаного приватноправового спору може призвести до надмірного процесуального формалізму та необґрунтованого обмеження доступу особи до належного судового контролю за діями суб`єкта, який виконує делеговані державою функції у сфері державної реєстрації.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
80. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
81. Спір про оскарження реєстраційної дії приватного нотаріуса (державного реєстратора) у сфері державної реєстрації, протиправність якої обґрунтовується недотриманням установленої Законом № 755-IV процедури її вчинення, належить до юрисдикції адміністративних судів. 
82. Суди першої та апеляційної інстанцій, порушивши положення статей 4 і 19 КАС України та неправильно визначивши характер спірних правовідносин, дійшли помилкового висновку про приватноправовий (корпоративний) характер спору та наявність підстав для закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.
83. Враховуючи викладене, касаційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
84. На цій стадії судового розгляду розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 343, 344, 349, 353, 354, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року скасувати, а справу № 420/5878/25 - направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач Я.О. Берназюк
Судді С.М. Чиркін
В.М. Шарапа