Справа № 991/4977/26
Провадження 1-кс/991/4990/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року м. Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , представника власника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання від 08.05.2026 представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024, 

В С Т А Н О В И В:

08.05.2026 на розгляд слідчого судді надійшло клопотання від 08.05.2026 представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 (далі - заявниця) про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024. 
Заявник просив частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.01.2026 у справі № 991/679/26 у кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024 на майно, вилучене 22.01.2026 за результатами проведення обшуку нежитлового офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , а саме: 
-ноутбук MacBook Air T23P27RFP3; 
-мобільний телефон iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_1 .
Заявниця обґрунтовувавла своє клопотання тим, що арешт має бути скасовано відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, оскільки в застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заявниця подане клопотання підтримала, просила його задовольнити, звернула увагу, що під час обшуку власник добровільно надав паролі доступу до вилученої техніки, а призначена експертиза триває вже понад встановлений нормативний строк, що безпідставно обмежує права власника майна.
Детектив проти задоволення клопотання в частині скасування арешту з телефону iPhone 16 Pro Max s/n CWD99LN96L не заперечував, в частині скасування арешту з ноутбуку MacBook Air T23P27RFP3 просив відмовити.
Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесено арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).
Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких суд може встановити такі підстави, однак логічне тлумачення відповідної норми свідчить, що, перевіряючи наявність першої підстави, суд повинен враховувати обставини, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання про скасування арешту майна.
Така підстава як необґрунтованість накладеного арешту не передбачає оцінку та перегляд по суті постановленого судового рішення про накладення арешту. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає процедуру такого перегляду - виключно в апеляційному порядку. У протилежному випадку це становило би порушення принципу остаточності судового рішення «res judicata».
Обґрунтованість накладеного арешту може бути оцінена виключно з урахуванням обставин та доводів, які з тих чи інших причин не були предметом оцінки під час накладення арешту.
При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України), суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту, покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення присутніх учасників, слідчий суддя встановив.
Детективами національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 25.12.2025 року у справі № 991/13296/25, 22.01.2026 у цьому провадженні було проведено обшук нежитлового офісного приміщення, що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого було вилучено майно, що належить ОСОБА_5 , а саме ноутбук MacBook Air T23P27RFP3, та мобільний телефон iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_1 .
23.01.2026 постановою детектива НАБУ вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 52024000000000224 відповідно до статті 98 КПК України. 
23.01.2026 постановою детектива НАБУ щодо вказаного майна було призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 30.01.2026 у справі № 991/679/26 на вказане майно було накладено арешт.
08.05.2026 заявниця звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою від 25.06.2025.
Детектив проти скасування арешту з мобільного телефону iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_1 не заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій. 
Отже, оскільки детектив, відповідно до наявних у нього повноважень на прийняття необхідних процесуальних рішень (п. 5 ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 171 КПК України) має право звертатися до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, з огляду на це, відповідно до принципу диспозитивності, йому належить право вирішувати наявність або відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу.
Отже, з урахуванням позиції детектива слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні арешту мобільного телефону iPhone 16 Pro Max s/n CWD99LN96L у кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024 на цей час відпала потреба.
Що стосується клопотання в іншій частині, то у протоколі обшуку від 22.01.202, зокрема, зазначено, що виявлений під час обшуку ноутбук MacBook Air T23P27RFP3 містить ознаки видалення файлів.
Тобто, за оцінкою слідчого судді, дослідження з приводу видалених файлів потребують спеціальних знань, саме досягненню вказаної мети слугує призначена судова комп`ютерно-технічна експертиза.
Обставини справи дають підстави уважати, що за наслідками проведення вказаної експертизи можуть бути встановлені факти, які матимуть значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000224.
Отже, оскільки проведення комп`ютерно-технічної експертизи щодо вилученого ноутбука триває, наведене також свідчить про те, що арешт цього майна на даний час є необхідним та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження.
Сам по собі факт тривалого проведення відповідної експертизи не змінює юридичний статус вилучених речей та не впливає на можливість зміни їх значення для мети кримінального провадження. 
Нормативно визначений строк проведення експертизи носить рекомендаційний характер. Можливість прискорення строку проведення експертизи знаходиться за межами повноважень детектива.
Слідчий суддя також враховує, що предметом досудового розслідування у вказаному провадженні є можливе вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 4 ст.368 КК України, тобто, тяжкого та особливо тяжкого корупційних злочинів.
За оцінкою слідчого судді, продовження застосування арешт майна в цьому випадку відповідає критеріям розумності та співмірності обмеження права власності.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання: 1) законність втручання; 2) легітимна мета; 3) пропорційність між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря.
Обмеження права власності на конкретно визначене майно відбулося на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в кримінальному провадженні № 52024000000000224 в порядку, передбаченому КПК України.
Оцінюючи співмірність триваючого обмеження права власності на ноутбук, слідчий суддя констатує наявність правової підстави втручання в право власності особи (ухвала суду), легітимну мету (розслідування тяжкого корупційного злочину, та особливо тяжкого корупційного злочину), а також уважає, що з огляду на необхідність дотримання балансу інтересів суспільства і особи, застосований арешт майна на цей час не є занадто обтяжливим для власника.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що справедливий баланс інтересів у цьому випадку дотримано, та враховує ту обставину, що накладений арешт діятиме протягом проведення досудового розслідування, або може бути скасований раніше.
Таким чином, у задоволенні поданого клопотання в частині скасування арешту, накладеного на ноутбук MacBook Air T23P27RFP3, має бути відмовлено.
Тому подане клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання від 08.05.2026 представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024 - задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2026 року у справі 991/679/26 у кримінальному провадженні № 52024000000000224 від 08.05.2024 на мобільний телефон iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_1 .
В решті клопотання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. 
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1