Справа № 203/5362/26 
Провадження № 1-кп/0203/2281/2026 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
за участю прокурора - ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42022052120000075 від 23 березня 2022року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, гр. України, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого сержанта, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії першого відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 431 КК України

в с т а н о в и в:
19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
У зв`язку із вищезазначеним відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на ЗО діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26 липня 2021 №443-ОС старшого сержанта ОСОБА_5  призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії першого відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте старший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
Під час збройного протистояння військових підрозділів України проти збройних формувань рф та підконтрольним їм незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», низка військовослужбовців з числа захисників та оборонців України потрапили в полон до ворога.
Після потрапляння у полон військовослужбовців Збройних Сил України доставляли, в тому числі, на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме на територію колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, 84647, де було створено місце для тимчасового утримання військовослужбовців, службовців українських силових структур та цивільних осіб, так звана «Державна бюджетна установа Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», яка в подальшому 23.01.2023 була перейменована у «Федеральна казенна установа «Виправна колонія № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по ДНР».
У період часу з 01.04.2022 по 19.03.2025 старший сержант ОСОБА_5 перебував у полоні окупаційних військ російської федерації на тимчасово окупованих територіях Донецької області та на території російської федерації.
У період часу з 30.06.2022 по 21.06.2024 старший сержант ОСОБА_5 утримувався представниками окупаційних військ російської федерації на території колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, 84647.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом з Державною прикордонної служби України, перебуваючи у полоні представників окупаційних військ російської федерації на території колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, 84647, у старшого сержанта ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення дій, спрямованих на шкоду іншим військовополоненим з числа військовослужбовців Сил оборони України, з корисливих мотивів, з метою забезпечення поблажливого до себе ставлення з боку представників окупаційних військ російської федерації, які здійснювали нагляд за військовополоненими.
З цією метою, у період часу з 30.06.2022 по 21.06.2024 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) старший сержант ОСОБА_5 почав співпрацювати з представникам окупаційних військ російської федерації, які здійснювали нагляд за військовополоненими з числа військовослужбовців Сил оборони України, які утримувались на території колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, 84647, а саме: вказував на військовополонених, які нібито порушували правила перебування у зазначеному закладі, що ставало підставою для необґрунтованого застосування фізичного насильства до військовополонених з числа військовослужбовців Сил оборони України з боку представників окупаційних військ російської федерації, які здійснювали за ними нагляд.
За вчинення вищезазначений дій, старший сержант ОСОБА_5 отримував поблажливе ставлення до себе з боку представників окупаційних військ російської федерації.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.431 КК України, визнав у повному обсязі та суду пояснив, що піл час бойових дій у 2022 році він попав у полон та перебував в ІК в м. Горлівка. Приблизно через два тижня після того, як його помістили до колонії, до полонених прийшов представник колонії та запропонував прийняти участь у роботах у колонії, на що ОСОБА_5 погодився. С початку він мив підлогу, а потім працював на овочевому складі. Коли інші військовополонені взяли зі складу овочі, він повідомив про це представникам колонії, внаслідок чого до полонених хлопців було застосовано фізичне насильство. 
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого та судових витрат, визначивши, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_5  у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.431 КК України, як вчинення військовослужбовцем, який перебуває в полоні, дій, спрямованих на шкоду іншим військовополоненим, з метою забезпечення поблажливого до себе ставлення з боку ворога.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5   раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.431 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Судові витрати в розмірі 89140 гривень за проведення судових психологічних експертиз, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.431 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженими військовослужбовцями, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 , як за особою, звільненої від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, в якій  ОСОБА_5  проходить службу, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання або роботи засудженого.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, скасувати, звільнивши з під варти негайно в залі суду. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення судових психологічних - 89140 (вісімдесят дев`ять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.
На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1