Справа № 645/3162/26 
Провадження № 3/645/695/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 червня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Феленко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП відносно: 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.03.2026 о 13 год. 17 хв., у м. Харкові по вул. Амосова, в районі буд. 36, керуючи автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 не була уважною за кермом, перед початком руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, в результаті чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Kia Optima», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п.п.10.1, 10.9, 2.3.б ПДР України, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633350 від 06.04.2026.
Окрім того, ОСОБА_1 , в порушення п. 2.10-а ПДР України, з невідомих причин покинула місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633362 від 06.04.2026.
У призначені судові засідання ОСОБА_1 не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повісток про виклик за місцем проживання, заяв та клопотань не надавала.
Матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких свою провину у вчиненні ДТП визнає повністю, просила скласти протокол без її участі.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
За таких обставин відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 ..
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
З положень ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами. 
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.122-4, 124 КУпАП України.
Факт правопорушення підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії № ЕПР1 № 633350 від 06.04.2026 та серії ЕПР1 № 633362 від 06.04.2026, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, рапортом інспектора УПП в Харківській області Н. Магаммедзаде, електронним рапортом, щодо повідомлення 22.03.2026 потерпілим ОСОБА_2 до служби 102 про вчинення ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.03.2026 та потерпілого ОСОБА_2 від 22.03.2026. 
Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди з порушенням встановлених нормативно правовими актами правил.
Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Пункт 10.9 ПДР України передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП які підтверджуються належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків, зокрема, накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. З огляду на положення ст. 33 КУпАП, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не досліджуються.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Суд вважає необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот (200) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 3400,00 грн.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 124, 122-4, 283, 284 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, остаточно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400,00 (три тисячі чотириста) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про накладення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення.
Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя        Ю.В. Феленко