Справа №345/2385/26 
Провадження № 2-др/345/205/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11.06.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Кулаєць Б.О.,
секретаря судового засідання Мельник І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
з участю представника позивачки адвоката Ткачука С.В. (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Заочним рішенням суду від 04.06.2026 позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позикизадоволено.
08.06.2026 представник позивачки звернувся до суду зі заявою, в якій зазначає, що під час ухвалення вказаного судового рішення судом було вирішено питання розподілу судових витрат лише в частині сплаченого судового збору у розмірі 1924 грн. 47 коп. Проте питання про розподіл судових витрат, понесених позивачкою на отримання професійної правничої допомоги, залишилося невирішеним. Інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляв він на підставі договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2026 року, який долучено до матеріалів цивільної справи. Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт вносить адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 25000 (двадцять п?ять тисяч) гривень 00 копійок. У цю суму включено: надання консультацій, вивчення документів, підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а також участь адвоката в судових засіданнях. Факт участі представника позивачки у судових засіданнях (зокрема в режимі відеоконференції) та подання ним процесуальних заяв підтверджується матеріалами справи та текстом рішення суду від 04.06.2026. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені судом у повному обсязі, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України мають бути повністю покладені на відповідача. А тому просить ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справі № 345/2385/26, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 (двадцять п?ять тисяч) гривень 00 копійок.
Представник позивачки в судовому засіданні вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вивчивши матеріали справи та заяви, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як встановлено судом, заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.06.2026 по справі № 345/2385/26 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено та стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23.07.2025 у розмірі 173998 (сто сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 80 копійок.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук С.В., в позовній заяві просив стягнути з ОСОБА_2 судові витрати. Окрім того, ним було зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат, з яких 25000,00 грн. це витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. представником позивачки було долучено договір про надання правової допомоги від 03 квітня 2026 року, пунктом 3.1 якого передбачено, що за надання правової допомоги клієнт вносить адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 25000 грн., в який входить: надання консультацій, вивчення документів надання їм оцінки, збирання інших доказів, підготовка позовної заяви до суду, підготовка заяви про забезпечення позову, участь адвоката в судових засіданнях.
Дослідивши надані докази, враховуючи ціну позовних вимог, складність справи, яка є незначної складності, та, як наслідок, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зокрема, беручи до уваги, що єдиними процесуальними документами, складеними в рамках даної справи, є позовна заява та заява про забезпечення позову, а також що представник позивачки брав участь в одному судовому засіданні, за результатами якого було прийнято рішення по суті спору, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 10000,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 10000,00 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині вимог відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: