ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3596/20 Головуючий у 1 інстанції: Горобцова Я.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Безименної Н.В.
Ключковича В.Ю.
За участю секретаря Ольшевської Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області, треті особи: Яготинська районна рада, Яготинська міська рада про застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернувся до суду з позовом до Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області (в подальшому Ничипорівська гімназія імені Андрія Бобиря Яготинської міської ради), третя особа Яготинська районна рада, в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області, за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Ничипорівка, вул. Андрія Бобира, 64, до усунення порушень зазначених в акті від 23.01.2020 №10.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року адміністративний позов задоволено. Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області, за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Ничипорівка, вул. Андрія Бобира, 64, шляхом зобов`язання Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області, повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 23.01.2020 № 10.
Не погодившись із рішенням суду, Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області. Крім того, апелянт вказує, що на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення переважну більшість порушень, зафіксованих в акті перевірки від 23.01.2020 №10, відповідачем було усунуто, а окремі з них перебували в процесі усунення. Також, апелянт наголошує, що невиконаними залишалися лише окремі порушення, зокрема, щодо обладнання будівлі системами протипожежного захисту та облаштування виходу на горище через протипожежний люк. Разом з тим, апелянт вважає, що за таких обставин застосований судом захід реагування є непропорційним, оскільки не відповідає фактичному стану усунення виявлених порушень. Крім того, апелянт зазначає, що повне зупинення роботи закладу освіти не забезпечує справедливого балансу між метою державного нагляду та правом дітей на здобуття освіти.
15 квітня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі Заступник керівника Київської обласної прокуратури просить залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Яготинську міську раду Київської області.
Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року вищевказане клопотання задоволено.
17 вересня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області надійшло клопотання про долучення доказів.
28 листопада 2025 року до суду апеляційної інстанції від третьої особи - Яготинської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі.
02 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Київської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2026 року дану справу прийнято до свого провадження (суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.).
21 травня 2026 року до суду апеляційної інстанції від Київської обласної прокуратури надійшло клопотання про долучення документів.
05 червня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Ничипорівської гімназії імені Андрія Бобиря Яготинської міської ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи Акту ГУ ДСНС України у Київській області від 08.04.2026 року №10.
15 червня 2026 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. В поданій заяві позивач також зазначив, що за результатами позапланової перевірки Ничипорівської гімназії імені Андрія Бобиря Яготинської міської ради, за адресою: Київська область. Бориспільський район, с. Ничипорівка, вул. Бобира Андрія, 64, складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 1 від 08.04.2026, в якому відсутні порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. 
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі посвідчення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 28.12.2019 №11169 уповноваженою посадовою особою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було призначено проведення позапланової перевірки щодо додержання та виконання Ничипорівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Ничипорівка, вул. Андрія Бобира, 64. Зазначене посвідчення було вручено під підпис керівнику закладу.
В подальшому, 23.01.2020 провідним інспектором Яготинського районного сектору Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області Шпарою О.В. проведено позапланову перевірку додержання та виконання вказаним навчальним закладом вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.
За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) складено Акт від 23.01.2020 №10, яким зафіксовано 39 порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки:
1) пожежні водойми не в повній мірі заповнені водою (порушення вимог підпункту 2 пункту 2.1 глави 2 розділу V ППБУ);
2) дерев`яні елементи горищного покриття будівлі не піддавалися вогнезахисному оброблянню, яке забезпечує І групу вогнезахисної ефективності (порушення вимог пункту 2.5 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
3) у приміщенні навчального класу початкових класів № 3, підвальному та інших приміщеннях з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснюються за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (порушення вимог пункту 1.6 глави 1 розділу IV ППБУ);
4) не проведено перевірку захисту будівель від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (порушення вимог пункту 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ);
5) одне полотно двох двостулкових дверей центрального зовнішнього евакуаційного виходу на першому поверсі має ширину менше нормованого значення, а саме менше 80 см (порушення вимог пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, пункту 7.2.7 ДБН В.1.1-7:2016);
6) двері коридору на першому та другому поверхах, а також двері сходових кліток не обладнані пристроями для самозачинення (порушення вимог пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, пункту 7.2.11 ДБН В.1.1-7:2016);
7) вихід на горище зі сходової клітки виконано не через протипожежний люк 2-го типу розміром не менше 0,6 х 0,8 м по закріпленій вертикальній металевій драбині (порушення вимог пункту 22 розділу ІІ ППБУ, пункту 8.6 ДБН В.1.1-7:2016);
8) двері електрощитової не є протипожежними 2-го типу (порушення вимог пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
9) на території об`єкта освітлення входів до будівлі, зовнішньої драбини та споруд не забезпечено в повному обсязі (порушення вимог пункту 1.10 глави 1 розділу ІІІ ППБУ);
10) сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням у повному обсязі (порушення вимог пункту 2.31 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
11) вимикачі, перемикачі та електророзетки встановлені не на негорючій основі або без підкладання суцільного негорючого матеріалу (порушення вимог пункту 1.17 глави 1 розділу IV ППБУ);
12) у приміщенні навчального класу початкових класів кабінету № 3 допускається експлуатація проводів без захисної ізоляції (порушення вимог пункту 1.18 глави 1 розділу IV ППБУ);
13) у приміщенні навчального класу суспільної дисципліни допускається влаштування тимчасових електромереж у підвальному приміщенні (порушення вимог пункту 1.8 глави 1 розділу IV ППБУ);
14) у приміщенні навчального класу суспільної дисципліни електричний провід прокладено приховано під обоями без ізоляції від горючих конструкцій суцільним шаром негорючого матеріалу (порушення вимог пункту 1.12 глави 1 розділу IV ППБУ);
15) у приміщеннях, де перебувають діти, не прикріплено до підлоги килими, паласи та килимові доріжки (порушення вимог пункту 1.2 глави 1 розділу VI ППБУ);
16) пожежний щит не укомплектований відповідно до встановлених норм (порушення вимог пункту 3.11 глави 3 розділу V ППБУ);
17) будинки та приміщення школи не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (порушення вимог пункту 1.2 глави 1 розділу V ППБУ);
18) не здійснено навчання з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки (порушення вимог пункту 8 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України);
19) працівників об`єкта не забезпечено справними засобами індивідуального захисту (порушення вимог пункту 2 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України);
20) на корпусах переносних порошкових вогнегасників не зазначено облікові номери за прийнятою на об`єкті системою нумерації (порушення вимог пункту 3.18 глави 3 розділу V ППБУ);
21) територію школи не забезпечено первинними засобами пожежогасіння у достатній кількості (порушення вимог пункту 3.6 глави 3 розділу V ППБУ);
22) захисну споруду цивільного захисту не забезпечено первинними засобами пожежогасіння (порушення вимог пункту 5 розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту);
23) захисну споруду цивільного захисту не обладнано системами пожежної автоматики та сигналізації (порушення вимог пункту 5 розділу ІІ зазначених Вимог);
24) стан входів та виходів захисної споруди цивільного захисту, а також їх доступність для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення не відповідають установленим вимогам (порушення вимог пункту 6 розділу ІІ, глави 1 розділу ІІІ Вимог);
25) технічний стан захисної споруди цивільного захисту не відповідає вимогам щодо її утримання (порушення вимог пункту 7 розділу ІІ Вимог);
26) експлуатація та утримання електрообладнання захисної споруди не відповідають вимогам чинного законодавства (порушення вимог пункту 9 розділу ІІ Вимог);
27) комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, а також системи життєзабезпечення захисної споруди не утримуються в належному технічному стані (порушення вимог пункту 7 розділу ІІ Вимог);
28) системи водопостачання та каналізації захисної споруди перебувають у несправному стані та не захищені від корозії (порушення вимог пункту 10 розділу ІІ Вимог);
29) інженерні комунікації захисної споруди цивільного захисту не пофарбовані відповідно до їх призначення (порушення вимог пункту 13 розділу ІІ Вимог);
30) не забезпечено ведення документації захисної споруди цивільного захисту (порушення вимог пункту 15 глави 3 розділу VI Вимог);
31) не визначено формування цивільного захисту з обслуговування захисних споруд та відповідальних осіб за їх експлуатацію (порушення вимог пунктів 1, 2 глави 1 розділу VI Вимог);
32) не визначено особовий склад формування, його посадові обов`язки та рівень підготовленості (порушення вимог глави 2 розділу VII Вимог);
33) формування не забезпечені спеціальним інвентарем та майном, у тому числі засобами індивідуального захисту, зв`язку, радіаційної та хімічної розвідки (порушення вимог пункту 5 глави 1 розділу VII Вимог);
34) захисну споруду не забезпечено необхідним майном та засобами на розрахункову чисельність населення, що підлягає укриттю (порушення вимог пункту 6 глави 1 розділу VII Вимог);
35) захисну споруду не забезпечено лікарськими засобами та медичними виробами (порушення вимог пункту 6 глави 1 розділу VII Вимог);
36) щорічна перевірка системи вентиляції не проводиться (порушення вимог пункту 2 додатка 10 до Вимог);
37) не проводиться перевірка справності систем вентиляції, вентиляторів, герметичних з`єднань повітроводів, повітрозабірних та витяжних каналів (порушення вимог пункту 3 глави 9 розділу ІІІ Вимог);
38) не проводиться щорічна перевірка та обслуговування систем каналізації (порушення вимог пункту 21 глави 9 розділу ІІІ Вимог);
39) не забезпечується належний технічний стан приміщень захисних споруд та проведення їх планово-попереджувальних ремонтів (порушення вимог пункту 2 глави 3 розділу VI Вимог).
Позивач, з метою застосування заходів реагування, звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).
Нормами ч. 1 ст. 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.
Частиною 7 статті 7 Закону №877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Положеннями ст. 47 Кодексу цивільного захисту України закріплено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Статтею 64 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять, зокрема, органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду.
Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, передбачено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
У відповідності до пп. 2 п. 3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, основними завданнями ДСНС, зокрема, є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб;
Згідно з ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
За приписами п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки віднесено звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно вимог частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулося до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Ничипорівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області (код ЄДРПОУ 25658294), розташованої за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Ничипорівка, вул. Андрія Бобира, 64, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Колегія суддів звертає увагу, що актом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 23.01.2020 №10 зафіксовано 39 порушень Ничипорівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Зазначені порушення за своїм характером не можуть бути оцінені як суто формальні або такі, що не впливали на рівень безпеки експлуатації будівлі навчального закладу, оскільки вони стосувалися ключових елементів системи пожежної та техногенної безпеки, а саме: забезпечення об`єкта системами протипожежного захисту, належного стану шляхів евакуації, евакуаційного освітлення, вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій, безпечної експлуатації електромереж та електрообладнання, наявності первинних засобів пожежогасіння, а також належного утримання захисної споруди цивільного захисту.
Так, серед встановлених порушень зафіксовано, зокрема, відсутність систем протипожежного захисту в будинках та приміщеннях школи відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», незабезпечення сходових кліток, внутрішніх відкритих і зовнішніх сходів, коридорів, проходів та інших шляхів евакуації евакуаційним освітленням у повному обсязі, невідповідність окремих евакуаційних виходів і дверей установленим вимогам, а також відсутність пристроїв для самозачинення дверей коридорів та сходових кліток.
Крім того, актом встановлено порушення, пов`язані з експлуатацією електромереж та електрообладнання, а саме: неналежне з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів, експлуатацію проводів без захисної ізоляції, влаштування тимчасових електромереж, прокладення електричного проводу під горючими матеріалами без належної ізоляції, а також непроведення перевірки захисту будівлі від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів. Такі порушення об`єктивно підвищують ризик виникнення короткого замикання, займання та подальшого поширення пожежі.
Окремо колегія суддів враховує, що перевіркою було встановлено відсутність вогнезахисного обробляння дерев`яних елементів горищного покриття будівлі, що у разі виникнення пожежі може сприяти швидкому поширенню вогню, зменшенню межі вогнестійкості конструкцій та ускладненню евакуації людей.
Також, істотними є порушення щодо незабезпечення об`єкта та захисної споруди цивільного захисту первинними засобами пожежогасіння, оскільки, відсутність або недостатність таких засобів унеможливлює своєчасну локалізацію пожежі на початковій стадії до прибуття пожежно-рятувальних підрозділів.
Значна частина виявлених порушень стосувалася захисної споруди цивільного захисту, зокрема, її незабезпечення системами пожежної автоматики і сигналізації, первинними засобами пожежогасіння, необхідним майном, лікарськими засобами та медичними виробами, неналежного технічного стану входів, виходів, інженерних мереж, електрообладнання, систем водопостачання, каналізації та вентиляції, а також відсутності належного документального супроводу її утримання. Такі порушення свідчили про неналежний рівень готовності захисної споруди до використання за призначенням та знижували рівень безпеки осіб, які могли перебувати в ній у разі виникнення надзвичайної ситуації.
Отже, сукупність зафіксованих актом від 23.01.2020 №10 порушень свідчила не про окремі технічні недоліки, а про системне недотримання відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, що об`єктивно створювало ризик виникнення пожежі, ускладнення її своєчасного виявлення та ліквідації, перешкоджання безпечній евакуації людей, а також загрозу життю та здоров`ю учнів, працівників закладу освіти й інших осіб, які перебували у будівлі навчального закладу.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому, є достатньою підставою для застосування заходів реагування, передбачених Кодексом цивільного захисту України.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що поняття загрози життю та здоров`ю людей є оціночним, однак саме орган державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки наділений спеціальними повноваженнями щодо виявлення таких порушень та оцінки їх впливу на рівень безпеки об`єкта.
Також, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені актом перевірки порушення безпосередньо стосуються забезпечення пожежної безпеки об`єкта, своєчасного виявлення пожежі, евакуації людей та ліквідації можливих наслідків надзвичайних ситуацій, а тому їх наявність свідчить про існування ризику заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей.
Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що застосування заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі має виключно превентивний характер та спрямоване на недопущення виникнення негативних наслідків, а не на притягнення особи до відповідальності за допущені порушення.
Врахувавши, що на час розгляду справи відповідачем не було надано належних доказів усунення усіх порушень, зафіксованих актом від 23.01.2020 №10, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі навчального закладу до повного усунення виявлених порушень.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що фактично доводи апелянта зводяться до того, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції більшість порушень, зафіксованих актом від 23.01.2020 №10, було усунуто, а окремі з них перебували в процесі усунення, у зв`язку з чим, на переконання апелянта, застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі навчального закладу не відповідало принципу пропорційності.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про відсутність підстав для застосування до відповідача заходів реагування у зв`язку з усуненням більшості порушень, зафіксованих актом від 23.01.2020 №10.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт фактично не заперечує ані законність проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), ані факт наявності порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, встановлених контролюючим органом. Натомість, основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що більшість виявлених порушень була усунута, а тому застосований судом захід реагування не відповідав принципу пропорційності.
Однак, колегія суддів вважає такі доводи помилковими, оскільки, вирішальне значення для застосування заходів реагування має не кількість виявлених чи усунутих порушень, а характер таких порушень та ступінь небезпеки, яку вони створюють для життя та здоров`я людей.
При цьому, навіть за доводами апеляційної скарги на момент ухвалення рішення судом першої інстанції залишалися неусунутими порушення щодо обладнання будівлі навчального закладу системами протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 та облаштування виходу на горище через протипожежний люк. Зазначені порушення безпосередньо пов`язані із забезпеченням своєчасного виявлення пожежі, оповіщенням людей про небезпеку, локалізацією пожежі на початковій стадії її виникнення, обмеженням поширення небезпечних факторів пожежі та забезпеченням безпечної евакуації осіб із будівлі.
Водночас, актом від 23.01.2020 №10 було зафіксовано не окремі несуттєві недоліки, а 39 порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, значна частина яких стосувалася функціонування систем протипожежного захисту, утримання шляхів евакуації, електробезпеки, вогнезахисту будівельних конструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння та готовності захисної споруди цивільного захисту до використання за призначенням.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що кожне із встановлених порушень окремо створювало додатковий ризик виникнення пожежі, ускладнення її своєчасного виявлення та ліквідації, перешкоджання евакуації людей або мінімізації наслідків надзвичайної ситуації, тоді як сукупність зазначених порушень свідчила про існування реальної та безпосередньої загрози життю і здоров`ю учнів, працівників закладу освіти та інших осіб, які перебували у будівлі навчального закладу.
На переконання колегії суддів, забезпечення державою конституційних гарантій права людини на життя та безпечні умови перебування має пріоритетне значення порівняно з будь-якими іншими інтересами, а тому за наявності обґрунтованого ризику заподіяння шкоди життю чи здоров`ю людей органи державної влади зобов`язані вживати превентивних заходів, спрямованих на усунення такого ризику.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18.
Колегія суддів також враховує, що чинне законодавство не містить нормативного визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, у зв`язку з чим оцінка наявності такої загрози здійснюється з урахуванням характеру конкретного порушення та його можливих наслідків. У даному випадку встановлені порушення безпосередньо впливали на забезпечення безпечної експлуатації будівлі навчального закладу, своєчасність виявлення пожежі чи іншої надзвичайної ситуації, можливість їх локалізації та ліквідації, безпечну евакуацію людей, а також належне функціонування захисної споруди цивільного захисту.
Недодержання таких вимог об`єктивно створює невиправданий ризик виникнення надзвичайної ситуації та ризик заподіяння шкоди життю і здоров`ю людей.
Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №320/7019/18 вказав наступне: «…існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення експлуатації (роботи) будівель».
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для застосування заходів реагування, оскільки, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції існували неусунуті порушення, які створювали загрозу життю та здоров`ю людей, що відповідно до вимог статей 67, 68 та 70 Кодексу цивільного захисту України було достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі до повного усунення таких порушень.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів враховано обставини, які виникли після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення суду першої інстанції відповідачем вживалися заходи, спрямовані на усунення порушень, зафіксованих актом від 23.01.2020 №10. На підтвердження зазначених обставин учасниками справи подано докази проведення відповідних робіт та виконання заходів, спрямованих на приведення об`єкта у відповідність до вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Крім того, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю), за результатами якого складено акт від 08.04.2026 №1, відповідно до якого, порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті не встановлено.
Водночас, колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції до відповідача застосовано захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі навчального закладу саме до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлених актом від 23.01.2020 №10.
На переконання колегії суддів, факт подальшого усунення таких порушень свідчить не про помилковість висновків суду першої інстанції, а навпаки підтверджує обґрунтованість застосування відповідного заходу реагування, спрямованого на усунення порушень, які створювали загрозу життю та здоров`ю людей.
З огляду на те, що рішенням суду першої інстанції було застосовано захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі до повного усунення виявлених порушень, а відповідно до акту від 08.04.2026 року №1, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області порушень не встановлено, колегія суддів вважає, що внаслідок виконання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки та усунення встановлених порушень зазначене рішення фактично реалізувало свою превентивну мету та вичерпало свою дію.
За таких обставин, усунення відповідачем порушень після ухвалення рішення судом першої інстанції не є підставою для його скасування, а свідчить про досягнення тієї мети, для якої відповідний захід реагування було застосовано.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення були наявні передбачені статтями 67, 68 та 70 КЦЗ України правові підстави для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі навчального закладу до повного усунення порушень, встановлених актом від 23.01.2020 №10.
В свою чергу, усунення відповідачем виявлених порушень після ухвалення судового рішення та підтвердження цього результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, а свідчить про досягнення мети застосованого заходу реагування.
З огляду на те, що на час апеляційного розгляду порушення, які стали підставою для звернення до суду з даним позовом, відповідно до акту ГУ ДСНС України у Київській області від 08.04.2026 року №10, усунуті, рішення суду першої інстанції фактично виконано, у зв`язку з чим, воно вичерпало свою дію, що саме по собі не є підставою для його скасування або зміни.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано було застосовано до відповідача заходи реагування.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що застосований судом першої інстанції захід реагування був обмежений моментом повного усунення порушень, встановлених актом від 23.01.2020 №10. Під час апеляційного розгляду Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій повідомило, що за результатами позапланової перевірки Ничипорівської гімназії імені Андрія Бобиря Яготинської міської ради, за адресою: Київська область. Бориспільський район, с. Ничипорівка, вул. Бобира Андрія, 64, складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 1 від 08.04.2026, в якому відсутні порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України. 

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Безименна Н.В.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 22.06.2026 р.