Справа №589/5398/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2037/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
на заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2026 року (суддя Курбанова А.Р.), ухвалене в м. Шостка, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
12 листопада 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано такими обставинами.
ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 14 березня 2011 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, яка діяла на дату підписання заяви та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок, установлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 75 000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» зі строком дії до 01/14. ОСОБА_1 активував картку, користувався рахунком, отримував кредитні кошти, частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання ним умов договору кредиту. Після спливу строку дії першої картки відповідач для можливості користування рахунком додатково отримав наступні карти: «Універсальна GOLD» зі строком дії до 07/17, «Універсальна з фото» зі строком дії до 12/17, «Універсальна GOLD» зі строком дії до 05/21, «Універсальна GOLD» зі строком дії до 11/22, «Універсальна GOLD» зі строком дії до 09/27. У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки і становила 40,8 %.
Також відповідач, у процесі користування рахунком, 11 червня 2021 року підписав паспорт споживчого кредиту у якому вказана інформація про відсоткові ставки по кредиту. 03 червня 2022 року, вже маючи заборгованість по кредиту, ОСОБА_1 власноручно на планшеті підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку «Універсальна GOLD» зі строком дії до 03/24 та погодив інші істотні умови користування кредитним рахунком. 
Починаючи із 03 червня 2022 року відсотки нараховувались відповідно до пункту 1.3 підписаної Заяви за ставкою 40,8 %, банком за погодженою ставкою нараховано 10 700 грн відсотків.
Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів, станом на 15 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 55 433,36 грн, яка складається із: 44 733,36 грн тіло кредиту, 10 700 грн прострочені проценти за користування кредитними коштами, яку позивач просив стягнути на свою користь.
Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2011 року в розмірі 44 733,36 грн та судовий збір в сумі 1954,88 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні вимог АТ «ПриватБанк» про стягнення 10 700 грн процентів, суд першої інстанції виходив із того, що анкета-заява від 14 березня 2011 року не містить відомостей про процентну ставку та інші істотні умови кредитування, зокрема строку повернення кредиту, а також відмітки про отримання клієнтом пам`ятки з Тарифами та Умовами обслуговування картки.
У матеріалах справи відсутні Тарифи Банку, належним чином засвідчений витяг з Умов і Правил надання банківських послуг та докази ознайомлення відповідача саме з тими Умовами, на які посилається банк, і погодження з ними під час підписання анкети-заяви. Також відсутні докази того, що на момент отримання кредиту сторони погодили умови щодо розміру, порядку та підстав нарахування процентів.
Суд першої інстанції також зазначив, що наданий банком Витяг з Умов не підтверджує погодження сторонами у письмовій формі умов про сплату процентів за користування кредитом.
З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення процентів за користування кредитом. Водночас, з огляду на факт отримання та неповернення відповідачем кредитних коштів, позов у частині стягнення 44 733,36 грн заборгованості за тілом кредиту задоволено.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні 10 700 грн процентів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування скарги банк зазначає, що, підписавши анкету-заяву від 14 березня 2011 року, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів Банку, погодився з умовами кредитування та надалі користувався кредитним рахунком, отримував кредитні кошти і частково погашав заборгованість, у тому числі проценти.
Також банк посилається на те, що 03 червня 2022 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою погоджено процентну ставку 40,8 % річних. На думку апелянта, ця заява є складовою кредитного договору від 14 березня 2011 року, а заявлені до стягнення проценти нараховані саме після її підписання.
Крім того, апелянт вважає безпідставним застосування судом висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, оскільки у цій справі банк надав додаткові докази погодження умов кредитування, зокрема паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Також зазначає, що виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами, а відповідач не спростував наданий банком розрахунок та не заперечував факту отримання і використання кредитних коштів.
Судове рішення в частині стягнення тіла кредиту в апеляційному порядку сторонами не оскаржується та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи своїм правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалися.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
14 березня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За змістом вказаної заяви позичальник погодився, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
У анкеті-заяві від 14 березня 2011 року заначено тип платіжної карти – «Універсальна», однак інформація про умови кредитування, номер кредитної картки, строк кредитування, відсоткову ставку тощо відсутні.
Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 4149437410107013, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 14 березня 2011 року, встановлено кредитний ліміт в розмірі, який неодноразово збільшувався, максимально 30 січня 2024 року до 75 000 грн, станом на 18 лютого 2025 року становив 43 070 грн, а станом на 02 червня 2025 року - 0 грн (а.с. 64).
Із довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на підставі кредитного договору від 14 березня 2011 року, для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, ОСОБА_1 надано наступні кредитні картки (а.с. 65):
№4149437410107013, тип – Універсальна, дата відкриття – 13 березня 2011 року, строк дії – 01/14; 
№ НОМЕР_1 , тип – Універсальна GOLD; дата відкриття – 03 травня 2014 року, строк дії – 07/17;
№5457082230783057, тип – Універсальна з фото, дата відкриття 16 грудня 2013 року, строк дії – 12/17; 
№5168742203765981, тип - Універсальна GOLD. дата відкриття – 14 серпня 2017 року, строк дії – 05/21;
№ 5168742230985297, тип – Універсальна GOLD, дата відкриття – 11 червня 2021 року, строк дії - 11/22; 
№ 5168742244038661, тип – Універсальна GOLD; дата відкриття – 03 червня 2022 року, строк дії – 03/24;
№5363542096091104, тип – Універсальна GOLD, дата відкриття – 30 січня 2024 року, строк дії – 09/27.
Під час отримання перевипущених карт № 5168742308034341, №5457082230783057, №5168742203765981 та №5363542096091104 ОСОБА_1 не підписував заяв чи інших документів, які б містили умови кредитування, зокрема розмір відсоткової ставки.
При отриманні 11 червня 2021 року чергової картки № № НОМЕР_2 , строк дії - 11/22, тип – Універсальна GOLD, ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с. 78-81).
03 червня 2022 року при отриманні картки № НОМЕР_3 , строк дії – 03/24, тип – Універсальна GOLD, відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за змістом якої підписанням цієї заяви відповідач приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в редакції чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір (а.с. 67-77).
У вказаній заяві 08 травня 2023 року указаний розмір річної процентної ставки для карт тип – Універсальна GOLD у розмірі 40,8%.
Доданий до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписаний (а.с. 82-108).
За розрахунком позивача, станом на 15 жовтня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 14 березня 2011 року становить 55 433,36 грн, з яких: 44 733,36 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 700 грн – відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 46-63).
Із виписки за кредитним договором за період із 14 березня 2011 року по 20 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, а позивач списував за рахунок кредитного ліміту відсотки за різними відсотковими ставками. Усього станом на 20 жовтня 2025 року витрачено 554 471,91 грн, надходження 499 038,55 грн, на кінець періоду негативний баланс по картці становить 55 433,36 грн (а.с. 111-156).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України установлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість саме за кредитним договором від 14 березня 2011 року в розмірі 55 433,36 грн, яка складається з 44 733,36 грн заборгованості за тілом кредиту та 10 700 грн за простроченими відсотками.
На обґрунтування позову зазначав, що на ім`я відповідача було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, яка у подальшому перевипускалася. Перевипуск платіжних карток у подальшому, зокрема з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору. Заява про приєднання до Умов і правил банківських послуг від 03 червня 2022 року не є самостійним договором. Указана заява містить загальні тарифи та умови користування картками «Універсальна» та «Універсальна GOLD», з якими відповідач був ознайомлений у процесі користування кредитними картками.
Щодо доводів апеляційної скарги про узгодження з відповідачем істотних умов кредитування (розміру відсотків), апеляційний суд зазначає, що кредитний договір як консенсуальний вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов.
Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлено обов`язкової письмової форми, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Статтею 1055 ЦК України імперативно визначено, що кредитний договір обов`язково укладається у письмовій формі, що виключає можливість укладення кредитного договору шляхом вчинення конклюдентних дій (наприклад лише шляхом встановлення кредитного ліміту).

У зв`язку з викладеним помилковими є твердження позивача про те, що активація ОСОБА_1 картки, вчинення дій з виконання умов договору, зокрема зі сплати відсотків, тобто фактична поведінка відповідача, є доказом визнання умов кредитного договору, зокрема розміру відсоткової ставки.
Усі умови кредитного договору мають бути зафіксовані в одному або в декількох документах відповідно до вимог статей 207, 1055 ЦК України. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).
Суд першої інстанції, належно оцінивши додані до позовної заяви докази, дійшов правильного висновку про те, що зміст укладеного сторонами кредитного договору від 14 березня 2011 року викладено в анкеті-заяві від 14 березня 2011 року.
В обґрунтування позовних вимог про стягнення відсотків позивач зазначав, що підпис позичальника в анкеті-заяві про приєднання від 14 березня 2011 року свідчить про факт його ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні обґрунтовано вказав, що матеріали справи не містять ні Тарифів Банку, ні витягу з Умов, а також підтверджень того, що саме з тими Умовами, на які посилається позивач, ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Також відсутні докази того, що зазначені документи на момент отримання позичальником кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зокрема у вказаному в них розмірі та порядку нарахування.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.
Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з цим позовом.
Анкета-заява від 14 березня 2011 року не містить умов щодо розміру процентів. Як установлено апеляційним судом позивач списував з рахунку відповідача за рахунок кредитного ліміту відсотки, які банк нараховував за різними відсотковими ставками: з 03 травня 2014 року – 27,6 % річних, з 01 вересня 2014 року – 32,4 % річних, з 01 квітня 2015 року – 42 % річних, з 01 серпня 2020 року – 40,8 % річних, з 01 квітня 2022 року – 20,4 % річних, з 01 червня 2022 року 40,8% річних.
У анкеті-заяві від 14 березня 2011 року жодна з указаних процентних ставок, за якими позивач нараховував відсотки, не передбачена.
Твердження заявника апеляційної скарги про те, що при перевипуску карт після підписання 14 березня 2011 року анкети-заяви і до 03 червня 2022 року банк під розпис ознайомлював ОСОБА_1 з умовами кредитування в частині розміру відсотків за користування кредитом, належними доказами не підтверджено, що є процесуальним обов`язком позивача.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовій формі погоджено ціну кредитного договору від 14 березня 2011 року, яка визначається у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором від 14 березня 2011 року.
Щодо доводів апеляційної скарги про погодження сторонами відсоткової ставки в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03 червня 2022 року (а.с. 67–77), апеляційний суд зазначає таке.

У заяві від 03 червня 2022 року визначено, що підписанням цієї заяви на підставі статті 634 ЦК України клієнт приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», розміщених у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms у редакції на дату підписання заяви, які разом становлять змішаний договір — договір банківського рахунку, та приймає всі права й обов`язки, встановлені цим договором, і зобов`язується їх належним чином виконувати.
Із наведеного вбачається, що сторони 03 червня 2022 року уклали новий змішаний договір на нових умовах, який породжує інші зобов`язання, ніж кредитний договір від 14 березня 2011 року.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03 червня 2022 року є самостійним договором і не може розцінюватися як додаткова угода до правочину від 14 березня 2011 року.
У цивільному процесі, відповідно до статті 12 ЦПК України, засада змагальності передбачає, що збирання та подання доказів є обов`язком сторін, тоді як суд лише оцінює надані докази і не збирає їх з власної ініціативи. Обов`язок доказування покладається на позивача.
Також діє принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справу в межах заявлених вимог і не виходить за їх межі. Формування предмета та підстав позову є правом позивача, а тягар доказування покладається на сторони (див. постанову Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20).
Позивач у позовній заяві просив стягнути відсотки саме за кредитним договором від 14 березня 2011 року.
Місцевий суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні, оскільки сторонами не погоджено у письмовій формі ціну кредитного договору від 14 березня 2011 року у вигляді процентів за користування кредитними коштами.
Позивач в апеляційній скарзі визнав, що спірні відсотки у сумі 10 700 грн нараховані за період з 01 квітня 2025 року по 01 жовтня 2025 року, тобто після укладення сторонами 03 червня 2022 року нового змішаного договору.
Позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором від 03 червня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» не заявляв, тому суд першої інстанції з дотриманням приписів статей 2, 13 ЦПК України розглянув справу виключно в межах заявлених вимог і наданих доказів.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне визнання кредитного договору безпроцентним та наявність у відповідача права користуватися коштами банку без сплати процентів, апеляційний суд зазначає таке.
Суд першої інстанції вирішував питання про наявність підстав для стягнення процентів виключно в межах заявлених позовних вимог та наданих банком доказів, якими позов обґрунтовано кредитним договором від 14 березня 2011 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, і дійшов висновку лише про відсутність підстав для стягнення процентів у заявленому банком розмірі, оскільки такий розмір договором не визначений, а не про наявність у відповідача права користування кредитними коштами без сплати процентів.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України, якщо договором не встановлено розмір процентів, він визначається на рівні облікової ставки НБУ. Водночас вимог про стягнення процентів на підставі статті 1048 ЦК України банк не заявляв.
Отже, суд першої інстанції повно дослідив докази, належно їх оцінив та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу сторони відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «12» травня 2026 року.
Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко