Справа № 462/2187/26  Провадження № 3/450/1120/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
22 квітня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ст. 122-4 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 605365 від 03.03.2026 року, 28.02.2026 року о 14 год. 35 хв. в с. Сокільники по вул. Зубрівська 4, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Megane Scenic д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди не повідомивши орган поліції. ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п. 2.10а ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав, пояснив, що не відчув удару, оскільки пошкодження на автомобілі були незначні. Жодних умисних намірів покидати місце ДТП він не мав. Вважає що діяв добросовісно та не намагався уникнути відповідальності, бо залишив місце дорожньо-транспортної пригоди не умисно, не усвідомлюючи, що вчинив ДТП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Пунктом 2.10. «а» ПДР, порушення які ставляться у винуОСОБА_1  передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
З пояснень наданих ОСОБА_1 , встановлено, що він не мав наміру приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин його скоєння, оскільки він не відчув, що здійснив наїзд на припаркований автомобіль Tesla Model Y д.н.з. НОМЕР_2 . Від поліції не переховувався а відразу як до нього зателефонували з поліції прибув для оформлення матеріалів.
З об`єктивної сторони адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 КУпАП виражаються в порушенні водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, а саме в залишенні водіями місця дорожньо-транспортної пригоди.
Із суб`єктивної сторони зазначений проступок вчиняється тільки у формі умисної вини.
Даних щодо умислу ОСОБА_1  на залишення місця пригоди, до якої він був причетний, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Із наведеного слідує, що провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в :
провадження у справі № 462/2187/26 про притягнення,ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя	Н.  Б.  Добош