Справа № 650/17456/24
 
провадження № 2/650/1384/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
12 травня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого - судді Сікори О.О.,
за участю секретаря - Завістовської Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року у розмірі 30 348,00 грн, з яких: 5 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25 048,00 грн - заборгованість за процентами. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2938173.
Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим за допомогою одноразового ідентифікатора, з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та ЦК України. Відповідач заповнила заяву про надання позики на сайті позикодавця, ввела код підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору, та зазначила реквізити банківської картки, на яку позикодавець у подальшому перерахував грошові кошти.
За умовами договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів, сплатити проценти від суми позики та інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Позика надавалася на умовах повернення, платності та строковості у національній валюті України - гривні.
Відповідно до умов договору сума позики становила 5 300,00 грн, строк позики був визначений до 27 серпня 2021 року, тобто на 15 днів. Договором передбачено акційну фіксовану процентну ставку у розмірі 0,01000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики, базову фіксовану процентну ставку у розмірі 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою, а також проценти на прострочену позику у розмірі 1,01 % від суми позики за кожен день прострочення.
Позика надавалася шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті на веб-сайті товариства. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти у порядку, передбаченому договором, що, за твердженням представника позивача, підтверджується доказами, доданими до позовної заяви.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомилась та погодилась з умовами договору позики і Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору. Правила передбачають, що договір позики з фізичною особою укладається дистанційно в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Представник позивача зазначив, що оферта з повним текстом договору розміщувалася в особистому кабінеті та надавалася відповідачу для ознайомлення і погодження. Акцепт оферти відбувся шляхом надсилання електронного повідомлення, яке містило істотні умови договору позики, а договірна документація була підписана одноразовим ідентифікатором. Такий електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
У подальшому строк позики продовжувався на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди або додаткових угод до договору позики. Водночас після настання строку виконання зобов`язань відповідач не повернула отримані грошові кошти та не сплатила проценти за користування позикою.
Також представник позивача зазначив, що 29 грудня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 .
Надалі ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, зокрема і право вимоги за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року. У зв`язку з цим ТОВ «Коллект Центр» вважає себе належним кредитором за вказаним зобов`язанням та має право вимагати стягнення заборгованості з відповідача.
Загальний розмір заборгованості за договором позики станом на 15 березня 2024 року, відповідно до розрахунку, становить 76 357,10 грн, з яких: 5 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 71 057,10 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 0,00 грн - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку.
Разом з тим позивач, враховуючи принципи розумності, співмірності та пропорційності, просить стягнути з відповідача не всю суму нарахованої заборгованості, а 30 348,00 грн, з яких 5 300,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 25 048,00 грн - заборгованість за процентами.
На підтвердження понесених судових витрат позивач зазначив про сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач послався на договір про надання правничої допомоги, документи щодо оплати послуг, заявку на надання юридичної допомоги та акт про надання юридичної допомоги.
Відповідно до ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 січня 2025 року у Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» витребувано інформацію щодо належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 , доказів зарахування на цю картку 12 серпня 2021 року кредитних коштів у сумі 5 300,00 грн, виписки за вказаною карткою за період з 12 серпня 2021 року по 18 серпня 2021 року, ідентифікаційних даних власника картки, фінансового номера телефону за цією карткою, а також інформації про наявність номера телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 .
На виконання ухвали суду Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» листом від 13 лютого 2025 року повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у банку емітовано картку № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 . Банком надано виписку за рахунком № НОМЕР_4 за період з 12 серпня 2021 року по 18 серпня 2021 року, яка містить інформацію про зарахування 12 серпня 2021 року коштів у сумі 5 300,00 грн. Також банк повідомив ідентифікаційні дані власника картки, зазначив фінансовий номер телефону за платіжною карткою та підтвердив наявність цього номера в анкетних даних ОСОБА_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. До суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.
З огляду на належне повідомлення учасників справи, подані ними заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також вимоги статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.
Суд встановив, що 12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2938173, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 5 300,00 грн зі строком повернення до 27 серпня 2021 року.
Договір укладено в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора. За умовами договору позика надавалася на умовах повернення, платності та строковості, а відповідач зобов`язувалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними.
Зі змісту договору вбачається, що він містить декілька умов щодо процентів, а саме акційну фіксовану процентну ставку у розмірі 0,01000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах строку позики, базову фіксовану процентну ставку у розмірі 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою, а також проценти на прострочену позику у розмірі 1,01 % від суми позики за кожен день прострочення.
На виконання ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 січня 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало суду інформацію, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у банку емітовано картку № НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 . Банком також надано виписку за вказаною карткою за період з 12 серпня 2021 року по 18 серпня 2021 року, яка містить інформацію про зарахування 12 серпня 2021 року коштів у сумі 5 300,00 грн. Крім того, банк повідомив ідентифікаційні дані власника картки, фінансовий номер телефону за платіжною карткою та підтвердив наявність цього номера в анкетних даних ОСОБА_1 .
Отже, матеріалами справи підтверджено факт зарахування 12 серпня 2021 року грошових коштів у сумі 5 300,00 грн на банківську картку, емітовану на ім`я відповідача. Доказів повернення отриманих коштів відповідачем суду не надано.
Суд також встановив, що 29 грудня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року. Надалі ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року.
З огляду на надані позивачем документи щодо переходу права вимоги суд виходить з того, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем грошових коштів у сумі 5 300,00 грн, а доказів повернення цієї суми не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному розмірі, тобто 5 300,00 грн.
Вирішуючи питання про розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з такого.
Позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості за договором станом на 15 березня 2024 року становить 76 357,10 грн, з яких 5 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 71 057,10 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Водночас позивач просить стягнути не всю суму нарахованої заборгованості, а 30 348,00 грн, з яких 5 300,00 грн - тіло кредиту та 25 048,00 грн - проценти.
Тобто сам позивач фактично визнав необхідність застосування до заявленого розміру заборгованості критеріїв розумності, співмірності та пропорційності, однак не навів такого розрахунку, який давав би суду можливість перевірити, за який саме період, за якою конкретною ставкою та з яких правових підстав заявлено до стягнення саме 25 048,00 грн процентів.
Наданий розрахунок не містить достатнього обґрунтування, чому з нарахованої суми процентів 71 057,10 грн до стягнення заявлено саме 25 048,00 грн. Із розрахунку неможливо однозначно встановити, яка частина цієї суми є процентами за користування позикою в межах строку кредитування, яка частина нарахована після спливу строку позики, а яка фактично має характер плати або відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд враховує, що договір укладено з фізичною особою для задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою або незалежною професійною діяльністю. Сума наданого кредиту становила 5 300,00 грн, тобто не перевищувала розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору.
Частиною третьою статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що сукупна сума неустойки та інших платежів, які підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Зазначена норма спрямована на недопущення покладення на споживача надмірного та непропорційного фінансового тягаря у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за договором споживчого кредиту. Тому при визначенні розміру процентів, які можуть бути стягнуті з відповідача, суд має виходити не лише з формального змісту умов договору, а й із необхідності забезпечення балансу між правом кредитора на отримання плати за користування коштами та захистом споживача від неспівмірного збільшення боргу.
Суд також враховує, що заявлений позивачем розмір процентів 25 048,00 грн майже у п`ять разів перевищує суму отриманого відповідачем кредиту. При цьому строк користування позикою за договором становив лише 15 днів, а позивач не надав належного, зрозумілого та перевірюваного розрахунку, який би обґрунтовував правомірність стягнення процентів саме у такому розмірі.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України саме позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема розмір заборгованості, період її виникнення, правову природу заявлених платежів і порядок їх нарахування.
Оскільки позивач довів факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5 300,00 грн та наявність обов`язку сплатити проценти за користування ними, однак не довів належними і достатніми доказами обґрунтованість заявлених до стягнення процентів у розмірі 25 048,00 грн, суд вважає за можливе стягнути проценти лише у розмірі, який є співмірним із сумою отриманого кредиту, не створює для відповідача надмірного фінансового тягаря та відповідає засадам розумності, добросовісності і справедливості, а саме у розмірі 5 300,00 грн.
При цьому суд не вважає таке визначення розміру процентів довільним зменшенням зобов`язання, оскільки заявлена позивачем сума процентів у більшому розмірі не підтверджена належним та перевірюваним розрахунком, а тому в цій частині позовні вимоги є недоведеними.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року у загальному розмірі 10 600,00 грн, з яких: 5 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 300,00 грн - проценти.
У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів у розмірі, що перевищує 5 300,00 грн, слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю, неспівмірністю із сумою отриманого кредиту та відсутністю належного розрахунку, який би підтверджував правомірність стягнення з відповідача процентів у заявленому позивачем розмірі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
З матеріалів справи встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а також заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до частини другої цієї статті у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив до стягнення заборгованість у розмірі 30 348,00 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 10 600,00 грн, що становить 34,93 % від заявленого розміру позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 057,62 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що позов задоволено частково, справа є малозначною, предмет спору не є складним, позовна заява та додані до неї документи мають типовий характер, а розгляд справи не вимагав значного обсягу процесуальної роботи представника позивача. Тому витрати на правничу допомогу підлягають покладенню на відповідача лише пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 3 143,53 грн.
У решті понесені позивачем судові витрати залишаються за позивачем у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 - 265, 279 ЦПК України, та враховуючи наведені положення цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за договором позики № 2938173 від 12 серпня 2021 року у розмірі 10 600,00 грн, з яких: 5 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 300,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, судовий збір у розмірі 1 057,62 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 143,53 грн.
У решті вимог про стягнення судових витрат відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 травня 2026 року.

Суддя:           О.О. Сікора