ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2462/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 року у справі №904/2462/25 (суддя Перова О.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815 в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, код ЄДРПОУ 40081237 
до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095. м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, буд.1, код ЄДРПОУ 24432974 
про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про стягнення 3 % річних у розмірі 2 013,61грн, інфляційних втрат у розмірі 1 665,03 грн та судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.625 Цивільного кодексу України та посиланням на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі №904/4600/23, яким з відповідача у даній справі на користь позивача у даній справі стягнуто плату за користування вагонами, збір за повідомлення, збір за маневрову роботу, збір за зберігання вантажу та плату за перевезення вантажу.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 року у справі №904/2462/25 позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095. м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, буд.1, код ЄДРПОУ 24432974 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815 в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, код ЄДРПОУ 40081237 3 % річних у розмірі 32,30 грн (тридцять дві гривні 30 копійок) та судовий збір у розмірі 26,59 грн (двадцять шість гривень 59 копійок). 
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що в розрахунку заявлених позивачем сум допущено помилки у визначенні періоду нарахування.
Суд вказав, що:
- рішення суду по справі №904/4600/23 набрало законної сили 07.02.2024 року відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду;
- відповідач виконав рішення 12.02.2024 року, перерахувавши позивачу 98 503,52 грн.;
- обов`язок з оплати спірних сум виник у відповідача з дня набрання законної сили судовим рішенням;
- правильним періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат є період з 08.02.2024 року по 11.02.2024 року.
Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Вважає рішення незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, таким, що підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Зазначає, що не погоджується з висновком оскаржуваного рішення про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем у даній справі виникли з рішення суду по справі №904/4600/23, яке набрало законної сили 07.02.2024 року. Вказує щодо цього наступне:
Зі змісту винесених по справі №904/4600/23 рішень слідує, що відповідач, не маючи належних підстав, проставив заперечення у накопичувальній картці, чим у свою чергу, унеможливив списання залізницею належних їй коштів (98 503,52грн.) у строк, визначений договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8116733 від 30.06.2020 року (далі - договір).
12.02.2024 року платіжним дорученням № 600003660 відповідачем було перераховано на рахунок залізниці 98503,52 грн провізної плати, плати за користування вагонами та додаткових зборів;
Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, позивач після погашення основної суми боргу звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2 013,61 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 665,03 грн.; початок періоду прострочення виконання зобов`язання позивач визначив через два робочі дні після складення відомості плати за користування вагонами і пред`явлення її на підпис відповідачу відповідно до вимог п. 2.1.7 укладеного між сторонами договору.
Зазначає, що між АТ "Українська залізниця" та ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" був підписаний договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №№8116733 від 30.06.2020 року.
Надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/ забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (п.1.4 договору).
Пунктом 2.1 договору визначено обов`язки замовника:
п.п.2.1.4.Сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.
п.п.2.1.7.Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу фор-ми ГУ-46а.
Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (п. 4.1. Договору).
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року по справі №904/4600/23 встановлено, що 09.05.2023 зі ст. Кривий Ріг за накладними № №46690699, 46690541, 46690566, 46690558 ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" було відправлено вантаж "Смоли кам`яновугільні".
17.05.2023 на шляху прямування по станції Ізов Львівської залізниці вагони №№ 51418218, 51765261, 51553303, 51765345 за вищезазначеними накладними було затримано через повернення їх станцією Хрубешов Польської залізниці. Причина повернення - відсутність знаків небезпеки на цистернах, про що складено Акт №255 від 16.05.2023 року.
На підставі актів ф.ГУ-23 №№2676, 2678, 2680, 2682 від 20.05.23р., №№ 2768, 2769, 2771, 2773 від 23.05.2023 станцією Ізов нараховано плату за перевезення вагонів від державного кордону до станції Ізов та від станції Ізов до державного кордону, плату за користування вагонами, додаткові збори, пов`язані із затримкою вагонів.
Згідно п.1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 864/5085, платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.
Після отримання зі станції Ізов документальних матеріалів, що стосуються факту затримки та подальшого стягнення відповідних платежів та зборів з відправника, станцією відправлення Кривий Ріг було складено накопичувальну картку ф.ФДУ-92 № 01069001.
ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" надало лист № 34/193 від 30.05.2023 року, де зазначено, що залізниці відмовлено у задоволенні вимог станції Ізов у сплаті нарахованих платежів, оскільки цистерни були прийняті залізницею до перевезення без зауважень. Накопичувальну картку ф.ФДУ-92 № 01069001 представником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" підписано із запереченням з посиланням на лист №34/193 від 30.05.2023 року.
Згаданим рішенням суду підтверджено, що саме відправником - ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" не було вжито заходів щодо забезпечення наявності маркування на вагонах на всьому шляху прямування.
Згідно вимог чинного законодавства, якщо перешкода до перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, що не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові платежі та витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством (§6 ст. 28 УМЗВС).
Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, що не залежать від перевізника.
Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки і підтверджуються відповідними документами (§ 1 ст. 32 УМЗВС).
За весь час затримки з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" залізницею було нараховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за маневрову роботу, плату за перевезення вантажу, збори за інші додаткові операції в загальній сумі 98 503,52 грн.
Однак накопичувальні картки були підписані відповідачем з запереченнями, що унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та додаткових зборів за накопичувальною карткою. При цьому, з огляду на умови пункту 2.1.7 договору, обов`язок підписати відомість плати у відповідача виник після двох робочих днів від дня надання послуг, що підтверджується одним із документів передбачених п. 1.4 договору.
Враховуючи встановлений законодавством порядок оплати спірних послуг у вигляді автоматичного списання з рахунку відповідача, оплата за надані позивачем послуги має бути здійснена негайно в день підписання (оформлення) відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки. При цьому, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки.
Звідси, ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме- не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). Відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Апелянт наголошує, що факт порушення відповідачем зобов`язання за договором встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі №904/4600/23 і у справі, що розглядається, доведенню не підлягає.
Рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі №904/4600/23 лише підтверджено, що обов`язок сплатити послуги виникає за результатами їх надання/ споживання. Незгода відповідача з обсягами таких послуг, їх вартістю не спростовує сам факт їх надання/споживання безпосередньо в спірний період.
Рішеннями у справі №904/4600/23 фактично підтверджено правомірність та обґрунтованість нарахування спірної плати за користування вагонами та встановлено порушення відповідача у вигляді несплати належних залізниці платежів.
Скаржник вважає, що рішення суду не породжує зобов`язання грошового характеру, захист порушеного права позивача жодним чином не залежить від дати винесення рішення суду та набрання ним законної сили, а права та обов`язки позивача та відповідача виникають з умов укладеного між сторонами договору.
З огляду на вищевикладене, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що обов`язок з оплати спірної суми виник у відповідача з дня набрання законної сили рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі №904/4600/23. Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.
Апелянт вказує, що не дослідивши в повній мірі всіх обставин по справі, залишивши поза увагою надані позивачем документальні докази, суд відмовив в задоволенні позовних вимог з формальних підстав, чим порушив вимоги ст. 236 ГПК України.
Просить задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не надав.
За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2025 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі №904/4600/23 задоволено позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про стягнення 98 503,52 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 4 516,80грн плати за користування вагонами, 326,88грн збору за повідомлення, 11 840,16грн збору за зберігання вантажу, 3 608,88грн збору за маневрову роботу, 63 472,00грн плати за перевезення вантажу від держкордону до ст.Ізов та від ст.Ізов до держкордону, 14 738,80грн зборів за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях, 2 684,00грн витрат зі сплати судового збору. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2024 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі № 904/4600/23 залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі № 904/4600/23 залишено без змін.
На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року, яке набрало законної сили 07.02.2024 року, виданий наказ від 12.02.2024 року.
У даній справі, що переглядається, позивач заявив до стягнення 3 % річних у розмірі 2 013,61грн за період з 05.06.2023 року по 11.02.2024 року та інфляційних втрат у розмірі 1 665,03 грн за період з червня 2023 року по січень 2024 року. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом позову та апеляційної скарги вбачається така правова позиція Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця":
- порушення відповідачем укладеного сторонами договору встановлено в судовому рішенні по справі №904/4600/23,
- ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливило отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме - не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами),
- прострочення платежів, стягнутих за рішенням суду у справі №904/4600/23, починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив на помилковість такої позиції позивача.
Так, судом встановлено, що 12.02.2024 року Публічне акціонерне товариство "Арселор Міттал Кривий Ріг" перерахувало позивачу заборгованість згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі № 904/4600/23 у розмірі 98 503,52 грн, про що свідчить витяг з реєстру документів зі спеціальним режимом використання.
Відповідно до обставин, встановлених у рішенні господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4600/23 від 03.11.2023 року, яке набрало законної сили 07.02.2024, в укладеному сторонами договором про надання послуг з організації перевезення №45- 00190905/2020-0001 від 30.06.2020 року передбачений обов`язок відповідача, як замовника, сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (підпункт 2.1.4. пункту 2.1. договору).
Відповідно до пункту 1.4 договору про надання послуг з організації перевезення №45-00190905/2020-0001 від 30.06.2020 надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / збирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Проте, як вірно акцентував увагу суд першої інстанції, договором не визначено строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг у разі не підписання ним таких документів або наявності спору щодо наданих послуг. Цей висновок суду апелянт не спростував.
Порядок оплати належних залізниці платежів передбачений Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085) (далі – Правила, Правила розрахунків за перевезення вантажів).
Так, пунктом 2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів визначено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.
Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг (п. 2.5 Правил).
Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.
Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).
Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.
Згідно з пунктом 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.
Отже, Правила розрахунків за перевезення вантажів також не визначають строку виконання замовником (вантажовласником) обов`язку з оплати наданих перевізником послуг у випадку наявності спірних питань між сторонами договору.
Якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.
Обставини, встановлені судами у справі № 904/4600/23, свідчать про те, що між сторонами у позасудовому порядку не було досягнуто згоди щодо плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за накопичувальною карткою, а тому стягнення платежів за вказаними документами здійснювалось у судовому порядку за позовом залізниці.
За усталеною судовою практикою, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 року у справі № 904/2543/22, від 18.09.2020 року у справі № 908/1795/19, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними й допустимими доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції) в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
При цьому настання строку виконання зобов`язання з оплати послуг не входить до предмета доказування, що пояснюється особливостями нормативного регулювання оплати послуг залізниці.
За вказаних обставин, з огляду на наявність спору між сторонами стосовно надання послуг та їх вартості, є вірним висновок оскаржуваного рішення про те, що виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати таких послуг перед позивачем безпосередньо пов`язано з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року у справі № 904/4600/23, яке набрало законної сили 07.02.2024 року. 
Рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Воно трансформує попередні спірні відносини в нове, чітко зафіксоване зобов`язання - майнового чи немайнового характеру. Саме рішення суду стає новим юридичним фактом, на основі якого виник у відповідача обов`язок перед позивачем.
Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи сплату відповідачем заборгованості у повному обсязі 12.02.2024 року, обґрунтованим періодом нарахування 3 % річних та інфляційних втрат є період з 08.02.2024 по 11.02.2024 року. Саме за вказаний період судом вірно розраховано заявлені позивачем суми 3% річних та інфляційних.
Колегія суддів зазначає, що під час апеляційного перегляду справи не встановлено порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Апелянт висновки оскаржуваного рішення не спростував. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 року у справі №904/2462/25 залишити без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков