Єдиний унікальний номер 142/379/25
Номер провадження 2/142/74/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
05 травня 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області 
в складі: 
Головуючого судді Нестерука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Курасевич В.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Зільберта О.Є.,
представника служби у справах дітей Піщанської селищної ради Кочерган Ю.І.,
неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
психолога ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Піщанка Вінницької області 
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане виконкомом Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області 16 травня 2013 року, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області 20 серпня 2015 року, витребувати із служби в справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в зареєстрованому 20 серпня 2011 року шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 в них народились діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області 16 травня 2013 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області 20 серпня 2015 року. Позивач вказує, що 30 березня 2021 року їхній шлюб з відповідачем було розірвано відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області. Також позивач зазначає, що після розірвання шлюбу він став проживати в с. Жабокрич, Крижопільської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області. Син ОСОБА_6 проживав разом з ним, а син ОСОБА_7 деякий період проживав з мамою - відповідачкою по справі ОСОБА_5 . Але, так як мати неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню сина ОСОБА_7 , він звернувся з позовом до Піщанського районного суду про визначення місця проживання дітей. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживати з ним як з їнім батьком. Позивач вказує, що з вересня 2023 року по даний час діти проживають разом з ним, в нього є всі необхідні умови та можливості для проживання неповнолітніх дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 01 травня 2025 року службою в справах дітей Крижопільської селищної ради. Зазначає, що він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , в якої є свої діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . В сім`ї в них склалися довірливі стосунки, його теперішня дружина ОСОБА_8 не заперечує, щоб його діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживали разом з ним у її домоволодінні, що підтверджується її заявою від 06.05.2025 року та довідкою про фактичне місце проживання від 07.05.2025 року. Позивач вказує, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчаються в ліцеї № 3 с. Жабокрич, Крижопільської селищної ради, проживають разом з ним, вважає, що батьківські обов`язки він виконує добре, приймає активну участь у вихованні дітей, діти забезпечені всім необхідним для навчання приладдям, він співпрацює з батьківським, вчительським колективом. Позивач зазначає, що мати ОСОБА_5 участі у вихованні та навчанні дітей не приймає, не цікавиться їхнім життям, не допомагає дітям матеріально та морально, не співпрацює з батьківським та вчительським колективом. Також позивач вказує, що він позитивно характеризуюсь по місцю проживання, займається підприємницькою діяльністю, має власний заробіток, достатньо забезпечений для утримання своїх дітей і всієї сім`ї. Мати дітей ОСОБА_5 з дітьми не зустрічалася, не надавала матеріальної допомоги на їх утримання, не цікавилась їх життям, не вітала зі святами, не піклувалася і не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не цікавилась їхнім навчанням в школі, не дбала і не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі культурних та інших духовних цінностей, так як це передбачено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Позивач наголошує, що відповідачка по справі ОСОБА_5 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язів по вихованню синів, не цікавиться їхнім життям, що свідчить про те, що вона самоусунулася від виконання батьківського обов`язку та підлягає позбавленню батьківських прав щодо синів.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02 червня 2025 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 02 червня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_5 
23 червня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1012 від 05 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 11 липня 2025 року було відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, проведення підготовчого засідання призначено на 10 годину 00 хвилин 11 серпня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витрубування доказів, зобов`язано третю особу Службу у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької областінадати суду письмовий висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 .
13 жовтня 2025 року на адресу суду від начальника служби у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області Кочерган Ю.І. надійшло рішення виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області від 03 жовтня 2025 року № 1048 "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 " та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року було закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, задоволено клопотання представника позивача адвоката Гордаш Н.М. про виклик свідків, зобов`язано позивача забезпечити прибуття в судове засідання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
В судовому засіданні 04 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зільберт О.Є. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні 10 вересня 2025 року проти позову та позбавлення її батьківських прав заперечувала, в жодне наступне судове засідання, в тому числі, призначене на 04 травня 2026 року не з`явилась, подавала заяву про відкладення розгляду справи 25 січня 2026 року, також на адресу суду повернулись конверти з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання відповідачу було направлено повістки про виклик до суду, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. 
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області Кочерган Ю.І. в судовому засіданні 04 травня 2026 року не заперечувала щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 03 квітня 2026 року вказала, що є цивільною дружиною позивача ОСОБА_1 , після того як її чоловікові подзвонили зі служби у справах дітей і сказали забрати дітей до себе він їх привіз до с.Жабокрич в жахливому стані, в порваних штанах та без курток і шапок. Спочатку за проханням ОСОБА_11 вони возили дітей до неї для їх спілкування, але згодом перестали, бо діти не бажають із нею спілкуватись.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 03 квітня 2026 року вказала, що ОСОБА_1 привіз своїх дітей в с. Жабокрич три роки тому, у них не було теплих речей, він їм усе купував, зараз діти усім забезпечені, ОСОБА_13 їм не телефонує, не приймає участі в їх вихованні, вказала, що була свідком коли ОСОБА_13 в стані сп`яніння подзвонила ОСОБА_6 але той не захотів з нею спілкуватись.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 03 квітня 2026 року вказала, що є сусідкою ОСОБА_1 , її внуки граються з його дітьми, їх матір ОСОБА_5 вона ніколи не бачила, зі слів ОСОБА_7 знає, що коли діти відвідували матір, то ОСОБА_6 ходив до свого друга а ОСОБА_7 тинявся по подвір`ї, бо їх мама пішла до куми, також казав, що матір нічого їм не купує, і показував непристойне відео з мамою на телефоні, де вона п`яна танцює на машині.
Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судовому засіданні 04 травня 2026 року надаючи пояснення в присутності шкільного психолога ліцею № 3 с. Жабокрич ОСОБА_4 , зазначили, що матір в останнє телефонувала 23 квітня 2026 року вітала з днем народження ОСОБА_6 , до цього з початку 2022 року вона їм не телефонувала та вони її не бачили, бажають аби їх матір була позбавлена батьківських прав відносно них.
Суд, заслухавши позивача та його представника, пояснення свідків, думку неповнолітніх  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши позовну заяву та долучені до неї документи, вивчивши інші матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м.Кишинів, має РНОКПП НОМЕР_4 , та зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та витягу з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання особи №2023/005309537 ( а.с. 5, 5 зворот, 6, 7)
Відповідач по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , що слідує із відповіді Піщанської селищної ради № 1012 від 05.06.2025 р. наданої на запит суду. (а.с. 38)
Також судом встановлено, що сторони по справі позивач ОСОБА_1  та відповідач ОСОБА_5  являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2 (а.с. 8, 9) 
Згідно копії рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований 20 серпня 2011 року виконкомом Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області за актовим записом № 01. (а.с. 10-11)
Згідно копії рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення місця проживання дітей, та визначино місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з їхнім батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . (а.с. 12-16)
Актом обстеження умов проживання від 01 травня 2025 року та довідкою про фактичне місце проживання особи (осіб) на території Крижопільської селищної територіальної громади підтверджується фактичне проживання позивача та його синів в АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_8 та її дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 17, 18)
Згідно довідки Ліцею № 3 с.Жабокрич Крижопільської селищної ради № 33/126 від 01 травня 2025 року ОСОБА_3 з 05 вересня 2023 року і по теперішній час навчається в ліцеї, проживає з батьком в АДРЕСА_2 . Мати ОСОБА_5 участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям та не співпрацює з батьківським та вчительським колективом. (а.с. 22)
Згідно довідки Ліцею № 3 с.Жабокрич Крижопільської селищної ради № 34/127 від 01 травня 2025 року ОСОБА_2 з 13 березня 2023 року і по теперішній час навчається в ліцеї, проживає з батьком в АДРЕСА_2 . Мати ОСОБА_5 участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям та не співпрацює з батьківським та вчительським колективом. (а.с. 23)
Згідно характеристики Жабокрицького старостинського округу № 56 від 08.05.2025 р. ОСОБА_1 проживає з 2022 року в АДРЕСА_2 , за час проживання в селі до старостинського округу скарг та заяв стосовно ОСОБА_1 не надходило. Батько вносить вагомий внесок у виховання дітей у сім`ї, створює сприятливі умови для здобуття дітьми освіти, розвитку їх творчих здібностей, формуванню високих моральних та духовних якостей. Здійснює підприємницьку діяльність. Повністю забезпечує потреби сім`ї. З жителями села не конфліктує. Не вживає алкогольні напої. (а.с. 24) 
З податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за звітний 2024 рік слідує, що його річний дохід склав 462780,76 грн. (а.с. 25-29)
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" щодо ОСОБА_1 , останній станом на 08 травня 2025 року є особою, стосовно якої відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні. (а.с. 30)
Згідно довідки КНП "ЦПМСД" Піщанської селищної ради № 68-09 від 08.05.2025 р. ОСОБА_1 на "Д" обліку не знаходиться за медичною допомогою не звертався. (а.с. 31)
Згідно довідки КНП "Піщанська районна лікарня" № 148 від 07.05.2025 р. ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться. ( а.с. 32)
Згідно довідки-характеристики Піщанської селищної ради № 667 від 20.05.2025 р. на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з гр. ОСОБА_5 , за вказаною адресою зареєстровані: чоловік - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Миколаївна. За роки проживання на території селища Піщанка характеризується задовільно. Скарг від сусідів на неї не надходило. Іншими даними селищна рада не володіє. (а.с. 78)
Крім того, з відповіді Піщанської селищної ради № 1789 від 26.09.2025 р. на адвокатський запит адвоката Гордаш Н.М. слідує, що на звернення щодо участі ОСОБА_5 у вихованні, утриманні та догляді за своїми дітьми Піщанська селищна рада повідомляє, що ОСОБА_5 нотаріально завіреною заявою від 27 березня 2023 року дала згоду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на виховання та повне матеріальне утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року №142/169/23 малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з батьком ОСОБА_1 в с.Жабокрич Крижопільської територіальної громади. (а.с. 79)
Також судом було отримано висновок виконавчого комітету Піщанської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області № 1048 від 03 жовтня 2025 року, з якого слідує, що ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбу із ОСОБА_1 , мають спільних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року №142/61/21 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано. Діти залишилися проживати з матір`ю. 27 березня 2023 року ОСОБА_5 нотаріально завіреною заявою дала згоду ОСОБА_1 на виховання та повне матеріальне утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року №142/169/23 малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають з батьком ОСОБА_1 в с.Жабокрич Крижопільської територіальної громади. Відповідно до довідки від 1 травня 2025 року №33/126, виданої ліцеєм №3 с.Жабокрич Крижопільської селищної ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є учнем 4 класу, з 5 вересня 2023 року навчається в ліцеї та проживає біля батька за адресою АДРЕСА_2 . Мати ОСОБА_5 участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям та не співпрацює з батьківським та вчительським колективом. Відповідно до довідки від 1 травня 2025 року №34/127, виданої ліцеєм №3 с.Жабокрич Крижопільської селищної ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є учнем 6 класу, з 13 березня 2023 року навчається в ліцеї та проживає біля батька за адресою АДРЕСА_2 . Мати ОСОБА_5 участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям та не співпрацює з батьківським та вчительським колективом. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, проведеної з 23.05.2025 р. по 29.05.2025 р. КЗ «Центр надання соціальних послуг» Піщанської селищної ради основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини в сім`ї ОСОБА_5 є конфлікт із колишнім чоловіком: відсутність комунікації та спілкування з дітьми; слабкий батьківський потенціал матері; та потреба в покращенні умов проживання та створення комфортних умов для проживання дітей. У Висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_5 зазначено, що на момент проведення оцінки ОСОБА_15 не виконує батьківських обов`язків, не доглядає за дітьми та не забезпечує їхні потреби. Відповідно до листа КЗ «Центр надання соціальних послуг» Піщанської селищної ради від 30 липня 2025 року № 119/3 громадянці ОСОБА_5 протягом червня - липня 2025 року надавалася соціальна послуга консультування, з метою підвищення батьківського потенціалу, мотивації до позитивних змін та усвідомлення відповідальності за благополуччя її дітей та участь у їхньому вихованні. (а.с.64-66)
Інших доказів матеріали справи не містять.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком чи матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року в справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.
Недостатня участь одного з батьків у вихованні дітей не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, таке допускається лише за умови винності в умисному ухиленні від виконання батьківських обов`язків, коли змінити поведінку особи неможливо (постанови Верховного Суду від 24 серпня 2022 року у справі № 640/13989/19, провадження № 61-19388св21, від 22серпня 2022 року у справі № 462/1991/20, провадження № 61-21418св21).
У постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) Верховний Суд вказав, що «зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини».
Враховуючи показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 а також відомості надані в довідках з навчального закладу суд констатує, що матір`ю дітей ОСОБА_5 не вживаються достатні заходи для виховання дітей, спілкуванні з ними, турботі у достатній мірі, оскільки привітання в телефонному режимі з днем народження не спростовує зворотнього, проте сам по собі встановлений судом факт, що матір дітей ОСОБА_5 бере участь у вихованні дітей не у достатній мірі, не може бути самостійною підставою для позбавлення її батьківських прав.
Крім того, з показань свідків ОСОБА_8 , про те що дітей возили до матері для їх спілкування, та ОСОБА_14 , про те що їй відомо що діти відвідували матір, а також заперечення відповідача щодо позову в підготовчому судовому засіданні, свідчить що матір`ю не втрачено інтересу щодо дітей.
Також, у висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав вказано, що основними чинниками що спричиняють складні життєві обставини в її сім`ї є в першу чергу конфлікт із колишнім чоловіком, та враховуючи, що діти проживають із позивачем, висновок про винне умисне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, без надання їй можливості змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, налагодити контакт з синами, брати участь у їх вихованні, розвитку та піклуванні, був би передчасним.
Невідвідування відповідачем навчального закладу де навчаються діти не є належним та достатнім доказом її свідомого навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Довідки з навчального закладу, не розкривають усіх аспектів та змісту такої складної категорії, як участь у вихованні дитини, не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що ОСОБА_5 систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. 
Доказів щодо антисоціальної поведінки чи систематичного вживання алкогольних напоїв відповідачкою також не надано.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.
Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно її синів є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. 
Національним законом визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).
Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд не погоджується з висновками виконавчого комітету Піщанської селищної ради про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо її синів, оскільки вони є недостатньо обґрунтованим, не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення матері до дітей, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість матері, установлення факту саме свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків та втрати інтересу до дітей, та посилання на відповідні докази цього. 
У вказаному висновку не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання синів, він не містить висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить такі інтереси, яка думка дітей з цього приводу. Зазначений висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дітей, її здоров`я та психічного розвитку. 
Положеннями ч.1, ч. 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Також у постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.
Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судовому засіданні 04 травня 2026 року надаючи пояснення в присутності шкільного психолога ліцею № 3 с. Жабокрич ОСОБА_4 , зазначили, що матір в останнє телефонувала 23 квітня 2026 року вітала з днем народження ОСОБА_6 , до цього з початку 2022 року вона їм не телефонувала та вони її не бачили, бажають аби їх матір була позбавлена батьківських прав відносно них.
При цьому пояснення дітей що вони не бачили матері з 2022 року спростовується показаннями свідків сторони позивачаОСОБА_8 , про те що вони спільно з ОСОБА_1 возили дітей до їх матері ОСОБА_5 для їх спілкування та проведення спільного часу, та ОСОБА_14 , про те що свідку зі слів ОСОБА_16 відомо що діти відвідували матір.
Суд враховує, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не може бути єдиною підставою, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через свій вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї, що відповідає правовому висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 13 липня 2022 року.
ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11 зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.
Разом з тим, за обставин даної справи судом не встановлено що відповідач ОСОБА_5 значний проміжок часу не підтримує стосунки з дітьми, оскільки востаннє телефонувала сину на його день народження а саме ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, оскільки більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Разом із тим, спір виникає у надчутливих правовідносин, де в центрі повинні стояти інтереси дитини, а тому суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі, з урахуванням того, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, а поведінку батьків (матері/батька) змінити неможливо.
При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з синами та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Крім того, у спірних правовідносинах не встановлено, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив із ними сімейних відносин не відповідає їх інтересам.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері батьківських прав. 
Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Виходячи з встановлених судом обставин справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 як матір не бере достатньої участі у вихованні синів, суд вважає за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання синів, поклавши на службу у справах дітей Піщанської селищної ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Надання можливості відповідачу змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосується, насамперед, урахування якнайкращих інтересів дітей. У разі відсутності реальних змін у поведінці відповідача як матері стосовно дітей протягом розумного строку після ухвалення судового рішення позивач не позбавлений можливості повторно ініціювати питання про позбавлення її батьківських прав. При цьому, при розгляді такої справи суд повинен буде врахувати той факт, що до відповідача раніше застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, та на підставі наданих сторонами доказів оцінити, чи було вчинено нею дії на виконання такого попередження. Залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22,від 22 січня 2025 року в справі № 333/8983/23, від 04 квітня 2025 року в справі № 6290/3692/23).
Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, встановивши правовідносини, що склалися між сторонами, беручи до уваги якнайкращі інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин даної справи застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, попередивши ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поклавши на службу у справах дітей Піщанської селищної ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.
На підставі наведеного та керуючись ст. 150, 151, 153, 157, 164-166, 179-184, 192 СК України, ст. ст. 82, 133, 137, 141, 206, 211, 223, 246, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 417, 430 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Попередити  ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поклавши на службу у справах дітей Піщанської селищної ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,
відповідач: ОСОБА_5 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:  Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області, знаходиться в с-щі Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул. Центральна, 36, код ЄДРПОУ 44243251.

Суддя: