Справа № 454/4092/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Адамович М. Я. ,
за участю секретаря Калиш В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом 
ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , Сокальської міської ради Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, 
в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач звернулася в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Другим співвласником житлового будинку є відповідача ОСОБА_2 , з якою існує домовленість про окреме користування своїми частками, які мають окремі входи.
Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.
Інші процесуальні дії
Ухвалою суду призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
З рішення Сокальської районної ради №319 від 22.07.1966р. про надання земельної ділянки під забудову, свідоцтва про забудову, свідоцтва на забудову, технічного паспорта, ідентифікатора об`єкта будівництва встановлено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 завершено в 1967році. Даний будинок має два окремі входи та передбачає використання його як два окремі житлові будинковолодіння, а саме: одна частина будинку складається з: коридору площею 9,1кв.м, житлової кімнати площею 15,1кв.м, житлової кімнати площею 20,2кв.м, друга частина будинку складається з: житлової кімнати площею 21,1кв.м, житлової кімнати площею 13,3кв.м, кладової площею 8,1кв.м, кухні площею 7,7кв.м, коридору площею 6,4кв.м. Загальна площа будинку складає 101,0кв.м, житлова площа – 31,3кв.м.
Відповідно до довідки №4653 від 17.10.2025р. житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.
З свідоцв про народження встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .
З витягу з погосподарських книг встановлено, що головою колгоспного двору АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_1 була членом її сім`ї.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивачка проживала з нею на день смерті, що встановлено з свідоцтва про смерть та витягу з будинкової книги.
Згідно свідотва про право на спадщину від 15.07.2009р., позивачка ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 грошові вклади з нарахуваннями.
З висновку встановлено, що частка житлового будинку АДРЕСА_1 площею 43,96кв.м, яка складається з житлової кімнати площею 21,1кв.м, житлової кімнати площею 13,3кв.м, кладової площею 8,1кв.м, кухні площею 7,7кв.м, коридору площею 6,4кв.м, може бути виділена в натурі
Оцінка суду
Позивачем ставиться питання про спадкування після смерті матері частини житлового будинку та виділення даної частини в окреме будинковолодіння.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).
Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).
У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).
В той же час, відсутність реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за первинним забудовником є перешкодою в реєстрації права власності на такий за позивачами та реєстрації прав на земельну ділянку, на якій він розташований.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що за позивачем підлягає визнанню право власності на спірний житловий будинок, який споруджений 1967 року до набуття чинності законодавством, яке передбачало порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, однак щодо нього не зареєстровано право власності за первинним забудовником (спакдодавцем).
Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст.380 Цивільного кодексу України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Вище дослідженим висновком встановлено, що за технічними показниками належна позивачці квартира є відокремлена, розташована на окремій земельній ділянці, має окремий вихід і може бути виділена в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна.
Відтак, позовні вимоги про виділ належної позивачам квартири у окреме будинковолодіння підлягають до задоволення. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку площею 56,6кв.м житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлової кімнати площею 21,1кв.м, житлової кімнати площею 13,3кв.м, кладової площею 8,1кв.м, кухні площею 7,7кв.м, коридору площею 6,4кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд.
Виділити ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку площею 56,6кв.м житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлової кімнати площею 21,1кв.м, житлової кімнати площею 13,3кв.м, кладової площею 8,1кв.м, кухні площею 7,7кв.м, коридору площею 6,4кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд та визнати за нею право власності на цей будинок як окреме будинковолодіння, припинивши право спільної часткової власності на це майно.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Сокальська міська рада Львівської області, ЄДРПОУ:26205171, місцезнаходження: вул.Шептицького,44, м.Сокаль, Шептицький район, Львівська область. 

Головуючий: М. Я. Адамович