Справа № 420/38126/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю. В. від 17 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.
01.12.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява (вхід. № ЕС127217/25 від 02.12.2025 року), на виконання вимог ухвали від 17.11.2025 року, в якій позивачем Міністерство оборони України зазначено в якості третьої особи, наведено обґрунтування позову та викладено позовні вимоги в такій редакції:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 03 грудня 2021 до 30.07.2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 03 грудня 2021 року до 30.07.2023 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року продовжено позивачеві - ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.
15.12.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 до 30 липня 2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 року до 30 липня 2023 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. 
У якості відповідача позивачем визначено військову частину НОМЕР_1 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/38126/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з отриманням бойового поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періодам стаціонарного лікування.
Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , який з 2015-2016 роки, був мобілізований та проходив військову службу в період проведення АТО в Україні в ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також проходив службу військову з 28.11.2015 по 30.03.2016 роки в ІНФОРМАЦІЯ_4 , який з 16.02.2021 по 16.02.2022 роках проходив службу за контрактом в 57 бригаді НОМЕР_4 окремого батальону.
В результаті проведення бойового завдання по захисту Батьківщини від агресора РФ, 03.12.2021 року, ОСОБА_1 , отримав поранення середньої тяжкості, якому не було відшкодовано матеріальна компенсація до теперішнього часу. Після проходження медичного лікування, позивач по справі ОСОБА_1 був наступний період мобілізації після масштабного вторгнення агресора в Україну та з 02.03.2022 по 30.07.2023 роки проходив військову службу в НОМЕР_5 бригаді морської піхоти НОМЕР_6 окремого батальону. 27.05.2022 року отримано наступне поранення в результаті виконання бойового завдання, внасвлідок чого ОСОБА_1 , визнаний інвалідом – ІІ групи та звільнений з ЗСУ за станом здоров`я у 2023 році.
Згідно службової характеристики підписаной ТВО командиром 2 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 , за час проходження служби в частині на займаній посаді солдата (водія) ОСОБА_1 зарекомендував себе добре. Мав достатній рівень професійної підготовки, Вимоги керівних документів знав твердо, користується ними у повсякденній діяльності.Постійно працював над удосконаленням своїх професійних знань. Вміє грамотно вирішувати поставленні завдання, проявляючи при цьому розумну ініціативу. Швидко орієнтується й вміло діє у складних обставиних, робить вірні висновки та приймає обґрунтовані рішення. Спроможній організувати виконання поставлених завдань, не рухаючись з особистим часом, виявляючи високу працездатність, самовідданість і стійкость. Послідовно та наполегливо втілює в життя вимоги президента України, Міністерства оборони України, щодо зміцнення правопорядку та військової дісциплини серед підлеглих. Війсчькові статуси знає, увиконує їх та вимагає від підлеглих суворого їх дотримання. Здатний критично оцінювати свою діяльність. В своїй роботі дотримується законності. В колективі користується високим авторитетом з повагою. До адміністративної відповідальності за порушення антикорупційного законодавства не притягувався. Фізично розвинутий добре. Стан здоров`я задоволений. У стройовому відношенні підтягнутий.
Статус учасника бойових дій набув (серія УБД №159545 від 17.11.2015 року).
Згідно Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2022 року за №47 вважати таким що вибув зі складу сил і засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у зв`язку закінченням строку контракту, (додається до матеріалів справи) які залучались та брали безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, у Донецькій та Луганській областях: солдата ОСОБА_1 , водія 2-го мінометного розрахунку 1-го мінометного взводу 2-ї мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .
Згідно довідки з Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2021 року за № 124 (додається до матеріалів справи) 03.12.2021 року ОСОБА_1 дійсно перебуваючи на службі виконуючи бойове завдання в Луганській області по захисту Батьківщини, отримав вогнепальне осколкове поранення мяких тканин нижньої третини правого стегна. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металевих уламків). Наявна медична документація та матеріали розслідування, даних про перебування в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних засобів в момент травмування не містить. Перебував в засобах захисту (каска, броніжилет).
Згідно довідки з Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_7 від 05.11.2022 року за № 821 27.05.2022 року одержав вибухову травму голови, Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки та м`яких тканин правої сідниці. 27 травня 2022 року поблизу н.п. Велике Артакове, Боштанського району Миколаївської області під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини, внаслідок ворожої артилерійського обстрілу отримав бойове поранення. Ознак кримінальних, адміністративних правопорушень або дій у стані алкогольного сп`яніння, а також навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень не встановлено. Під час отримання поранення матрос ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (броніжилет, шолом). Підстава: бойове розпорядження в\ч НОМЕР_8 від 12 травня 2022 року № 13/1/133/дск.
За період проходження військової служби за медичною допомогою звертався (03.12.2021 року). ВШ м. Сєвєродонецьк з Д-з: Вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин нижньої третини правого стегна. Вогнепальне сліпе поранення м`яких тканин верхньої третири лівої гомілки, де перебував на лікуванні.
Під медичним наглядом військової частини НОМЕР_7 знаходився з 01.03.2022 року. Обєктивно загальний стан не задовільний. Шкірні покрови та видимі слизові оболонки чисті, блідного кольору. Периферичні лімфатичні вузли при пальпації безболісні, не збільшені. В легенях дихання жорстке, хрипи вислуховуються по ходу бронхів, ЧД – 16/хв.Сердцева діяльність ритмічна, тони звучні, АТ 180/80 мм. Рт.ст. , пульс 79уд/хв., задовільних властивостей. Живіт м`який, безболісний при пальпації. Печінка та селезінка не збільшені. Симптом Пастернацького негативний з обох сторін, Фізеологічні відправлення в нормі. Потребує додаткового обстеження. (згідно Характеристика, яка додається до матеріалів справи). Диагноз відкритий вогнепальний перелом великомілкової кістки лівої гомілки зі значним зміщенням уламків та кістково-мьякотканним дефектом, стан після Первинної хірургічної обробки та стабілізації перелому в Апарат зовнішньої фіксації стрижньового типу (27.05.2022). Множинні осколкові сліпі та наскрізні поранення м`яких тканин в/з правого стегна та сідничної області Ускладення механічного пошкодження, пов`язане з блокованим інтерамедулярним стрижньовим фіксатором великогомілкової кістки лівої гомілки.
Згідно медичної довідки від 08.03.2023 року про результат визначення особи ступення втрати професійної працездатності у відсотках встановлено 70% поранення пов`язаного з захистом Батьківщини.
ОСОБА_1 позивачу по справі встановленна ІІ група інвалідності, згідно довідки до акта огляду медико – соціальної експертною комісією Серії 12 ААГ за № 451252 від 05.03.2023 року.
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 01.04.2024 року № 951978 в результаті повторного огляду позивачу встановлено інвалідність другої групи на строк до 01.05 2026 року, причина: травма так, пов`язана з захистом Батьківщини.
З даного приводу, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звертався до Міністерства оборони України з Адвокатським запитом від 19.06.2025 року, (в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»),- (додається до матеріалів справи), на що відповіді до теперішнього часу не отримував. В своєму Адвокатському запиті ставилися питання про надання відомостей щодо повної реалізації матеріального права на відшкодування матеріальної компенсації внаслідок проходження військової служби та виконання бойових завдань ОСОБА_1 у 2021, який до теперішнього часу матеріальну компенсацію внаслідок захисту Батьківщини не отримував.
Позивач зазначає, що станом на дату подання позову відповідачем не нарахована додаткова грошова винагорода за спірні періоди перебування позивача за період стаціонарного лікування після отримання травми у розмірі 100 тис. грн., у зв`язку з чим останній звернувся до суду з цим позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та станом на час розгляду справи воєнний стан продовжує діяти.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 1 Постанови № 168 в редакції, яка діє з 21.01.2023 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ № 168, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн є встановлення таких обставин, як, зокрема: - перебування на військовій службі у період дії воєнного стану; - перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; - перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини / перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач відповідає умовам, визначеним Порядком №260, а також постанови КМУ №168 в частині наявності права на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 до 30 липня 2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 року до 30 липня 2023 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
У той же час не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди.
В силу статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з положеннями статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За приписами пункту 5 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 638/3758/20.
Суд не виключає обставини переживання позивача з приводу бездіяльності відповідача, однак його посилання, зокрема, на негативні емоції, моральні страждання, душевні переживання не підтвердженні жодними належними допустимими доказами, тобто відсутні докази як наведених погіршень, змін та страждань, так і причинного зв`язку.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з п. 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 до 30 липня 2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03 грудня 2021 року до 30 липня 2023 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду, у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
В задоволені решти вимог – відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Ю.В.Харченко