Справа № 559/1394/26 
Провадження № 1-кп/559/210/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року         м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні №12026181040000121 від 25.03.2026 про обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, громадянина України, українця, має дві вищі освіти, працював у ТзОВ «Укрмолпродукт» начальником охорони на час подій і не працює на час розгляду справи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , УБД, несудимий,-
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ; потерпілого ОСОБА_5 
В С Т А Н О В И В:
одразу після підготовчого судового засідання і до початку судового розгляду до суду надійшла угода про примирення від 08.06.2026 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , тому згідно вимог ст.474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди. 
Встановлено, що ОСОБА_3 24.03.2026 близько 17 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час словесного конфлікту умисно наніс чотири удари кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому кісток верхньої щелепи білатерально, ускладненого гемосинусом, перелому виличної кістки зліва, відкритої рани щоки та скронево-нижньощелепної ділянки, ушибу очного яблука та тканин орбіти, параорбітальної гематоми зліва, які відповідно до положень «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України: умисне середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно угоди про примирення від 08.06.2026 обвинувачений повністю визнав свою винуватість за ч.1 ст.122 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75, 76 КК України сторони погоджують звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину повністю, фактичні обставини справи не оспорює, йому соромно, що будучи захисником, не стримався, піддався емоціям і побив сусіда похилого віку. Має дві вищі освіти (юридична і міжнародно-економічна), одружений, має двох донечок, до кримінальної відповідальності не притягався, на час подій був начальником охорони ТОВ Укрмолпродукт, звільнився через обставини з батьком, якому нещодавно відрізало руку і другу чи вдасться зберегти під питанням, доглядає за батьком. Служив довго, має УБД, є контузії, є ПТСР, інвалідності немає, зріст 183 см, вага близько 100 кг. Працював у себе на ділянці – облаштовував паркан та й випустив собаку вівчарку на ділянку, собаку стара - їй 14 років, а йшов сусід з молотком в руках по березовий сік, собака на нього гиркнула, а той підняв молоток, подумав, що вдарить стару собаку і вдарив сусіда. Не справився з емоціями, вдарив сусіда чотири рази, не думав, що таки наслідки будуть, усвідомлює наслідки зайвої емоційності, розкаються в повній мірі, збитки відшкодував – вибачився незабаром після події, а через проблеми зі здоров`ям батька кошти відшкодував лише нещодавно – заплатив 34 грн. З потерпілим помирилися безумовно. До психолога не звертався, якось справлявся сам. Обвинувачений пояснив суду, що угоду уклав добровільно та наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить її затвердити. 
Потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що в той день десь о 5 вечора йшов з молотком в руках по березовий сік до закинутої хати родичів, на другий день мало бути Благовіщення, то хотів забрати сік і забити отвір у березі, тому й мав молотка. Вискочив собака, а сусід ОСОБА_6 робив плота – собака хотів вкусити і майже вкусив, злякався та молотком відмахнувся від собаки і десь по носі зачепив її трохи, собака заскавчав, а сам він відбіг. Сусід ОСОБА_6 підскочив, одразу став погрожувати і наносити удари кулаком з-за плеча, він сам свідомість не втратив, але було боляче, пішла кров. ОСОБА_6 побачив, що іде кров, і сказав: «Що, дєд, хватить вже з тебе» та й відпустив, то пішов уже додому, а не до берези. Інший сусід завіз на швидку, а звідти й на райлікарню поїхав, викликали медики поліцію, написав заяву. ОСОБА_6 після того за короткий час пропонував примирення і компенсацію за нанесену шкоду, але відшкодував нещодавно 35 тис грн. Претензій не має, пробачив. Ларіон захисник, воював, таке буває, що в нього нерви здали. Просить затвердити угоду, укладену добровільно і наслідки розуміє.
Прокурор у судовому засіданні заперечень проти затвердження угоди про примирення в цій справі немає, бо вона відповідає вимогам закону і інтересам суспільства, підтримує узгоджене покарання. 
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України, права і наслідки сторонам зрозумілі.
Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.122 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті, відповідає характеру правопорушення, особі обвинуваченого (несудимий, характеризується винятково позитивно, учасник бойових дій, ветеран, одружений, має на утриманні двох дітей і доглядає за батьком, який потребує стороннього догляду), враховує пом`якшуючі вину обставини в виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повне відшкодування завданих збитків, а також обтяжуючу - вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди суд, перевіривши відповідність угоди вимогам КПК та КК України, робить висновок про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення, укладеної 08.06.2026, а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.100, 370, 374, 468-469, 473, 475, ч. 15 ст.615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
затвердити угоду про примирення від 08.06.2026, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_5 . 
ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. 
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи ; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речові докази: змив із поверхні дороги сліду бурого кольору та контрольний змив із поверхні дороги сліду бурого кольору, що зберігаються в Дубенському РВП ГУНП в Рівненській області, - знищити.
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому та потерпілому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.
Суддя:       ОСОБА_1