Ширяївський районний суд Одеської області

29.05.2026  	Справа №: 518/1276/25 Провадження № 2/518/187/2026	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року селище Ширяєве 
Ширяївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Гуржій А.В.,
секретаря судового засідання Майнич В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ширяєве цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщини у вигляді частки у праві приватної спільної часткової власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), кадастровий номер: 5125480500:01:001:0105.
Позивач зазначає, що зверталася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю заповіту померлої, спадкування відбувається за законом, в порядку черговості. Державним нотаріусом було встановлено коло спадкоємців до майна померлої: племінниця ОСОБА_6 (Позивачка), племінник ОСОБА_2 та племінниця ОСОБА_7 , були зареєстровані разом із спадкодавицею на момент її смерті тому, на думку нотаріуса, автоматично прийняли спадщину відповідно до положень ст. 1270 ЦПК України. Нотаріусом було встановлено, що їх мати, ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою спадкодавці ОСОБА_5 . Однак, не зважаючи на наявні докази кровного споріднення між позивачкою та померлою тіткою ОСОБА_5 , державним нотаріусом було констатовано наявність описки у написанні прізвища в свідоцтві про народження матері позивачки, ОСОБА_9 , яка полягала у наступному: помилково було вказано прізвище « ОСОБА_10 » замість вірного « ОСОБА_11 », як вказано у свідоцтві про народження її сестер ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . 
Разом із цим, відсутність у нотаріуса належних та достатніх доказів щодо фактичного місця проживання/перебування ОСОБА_14 та ОСОБА_2 стала підставою для висновку про фактичне прийняття ними спадщини виключно у зв`язку з їх реєстрацією разом зі спадкодавицею на момент її смерті. Водночас ОСОБА_14 ще приблизно у 1989 році залишила місце проживання та до теперішнього часу не підтримує жодних зв`язків із родиною, її місце перебування позивачці невідоме. Крім того, ОСОБА_2 на час смерті спадкодавиці фактично проживав за іншою адресою та спільного господарства зі спадкодавицею не вів.
За таких обставин нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 . Наявні розбіжності в актах цивільного стану та інших документах, що підтверджують родинні зв`язки, а також неможливість встановлення місця перебування ОСОБА_14 , унеможливлюють реалізацію позивачкою свого права на оформлення спадщини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Ураховуючи наведе, ОСОБА_1 просить суд:
- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Бранкованове, Ширяївського району, Одеської області та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Чорноморськ, Одеської області, є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
- визнати за позивачкою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну/другу) частку у праві приватної спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5.0505 гектарів, у тому числі за земельними угіддями: рілля — 5.0505 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (двадцять сім), ділянка № НОМЕР_2 (сто тридцять один) (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки: 5125480500:01:001:0105; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 642901751254,- в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її тітки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою суду від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку загального провадження.
Ухвалою суду від 24.09.2026 року витребувано від Ширяївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості.
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року від державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса витребувано копію спадкової справи № 263/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 18.11.2025 залучено до справи співвідповідача ОСОБА_15 .
Відповідно до ухвали суду від 23.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судових засіданнях представник позивача – адвокат Перепелиця О.С. позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити.
22.08.2025 року відповідач – ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, разом з цим клопотання про визнання позовних вимог. Не заперечував проти задоволення позовних вимог.
10.12.2025 року відповідач – ОСОБА_16 через канцелярію суду надіслала до суду відзив на позовну заяву, водночас заявила клопотання про визнання позовних вимог та просила справу розглядати за її відсутності.
Судом здійснено оголошення про виклик до суду ОСОБА_3 на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване її місце проживання встановити не вдалося.
Частиною 11 ст. 128 ЦПК України, визначено що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Суд доходить висновку, що відповідач, у відповідності до ст.128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державним реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21 жовтня 2021 року за актовим записом №13510.
У постанові державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальних дій, вбачається що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю розбіжностей у документах, що підтверджують родинні відносини між позивачкою та спадкодавицею, а також у зв`язку з наявністю інших осіб, зареєстрованих разом зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, заведено спадкову справу №69220907 від 29.03.2022, спадкодавець ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі свідоцтвом про поховання №046850 від 23.10.2021 року, виданим ритуальною службою м. Одеса КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» на ім`я ОСОБА_1 як замовника поховання, користувача місця поховання, на відповідному місці похована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.07.1968 року, ОСОБА_17 вбачається, що її батьками є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . 
Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 11.06.1999 року, видане повторно за актовим записом №6, ОСОБА_17 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_20 .
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 24.05.1974 року за актовим записом №43, ОСОБА_21 також підтверджується, що її батьками були ті самі особи — ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що свідчить про родинні зв`язки між вказаними особами.
Крім того, судом досліджено посвідку про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_22 , відповідно до якої її батьками зазначені ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . 
Разом із тим, відповідями Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану вих. №89/24.1-19 від 01.05.2025 та Ширяївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану вих. 260/24.3-19 від 17.03.2025 підтверджується, що в актових записах допущено написання прізвищ « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 », а також імені батька ОСОБА_25 та ОСОБА_26 « ОСОБА_27 » замість « ОСОБА_28 ».
Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_8 , підтверджується факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_22 та ОСОБА_29 , у зв`язку з чим після реєстрації шлюбу ОСОБА_22 змінила прізвище на « ОСОБА_30 ».
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 , видане на ім`я ОСОБА_31 підтверджується, що її матір`ю є ОСОБА_9 . 
Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_10 підтверджується зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_30 » на « ОСОБА_32 ».
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 ОСОБА_33 вбачається, що її матір`ю є ОСОБА_9 .
Відповіддю Державного архіву Одеської області вих. №1610/06-21 від 12.09.2022 підтверджується відсутність архівних книг реєстрації актів цивільного стану за 1942 рік у зв`язку з їх втратою під час воєнних дій та окупації, що об`єктивно унеможливлює отримання належного архівного підтвердження народження ОСОБА_9 .
Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04 листопада 2014 року та витягами зі Спадкового реєстру підтверджується, що після смерті матері — ОСОБА_9 — позивачка прийняла спадщину та оформила спадкові права. 
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 від 26.10.2019 року, ОСОБА_34 та свідоцтвом про поховання № НОМЕР_13 підтверджується смерть останньої та організація її поховання позивачкою.
Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2021 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_34 позивачка успадкувала 1/2 частку земельної ділянки площею 5,0505 га, кадастровий номер 5125480500:01:001:0105, тоді як іншу 1/2 частку успадкувала ОСОБА_5 .
Будинковою книгою на будинок АДРЕСА_3 підтверджується склад сім`ї, родинні зв`язки між позивачкою, відповідачами та їх батьками, а також факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою.
Із листа вих. №528ел/01-09 від 08.04.2025 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що ОСОБА_5 з 2016 року до моменту смерті була зареєстрована та проживала у будинку позивачки за адресою: АДРЕСА_3 .)
Разом із тим поясненнями свідків, ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , наданих у судовому засіданні, підтверджується, що ОСОБА_3 фактично залишила місце проживання у будинку ще наприкінці 1980-х років після укладення шлюбу та тривалий час не підтримувала зв`язків із родиною, тоді як ОСОБА_2 понад двадцять років фактично проживає окремо разом із власною сім`єю за іншою адресою.
Тими ж поясненнями свідків підтверджується, що саме позивачка тривалий час доглядала спадкодавицю ОСОБА_5 , проживала разом із нею, забезпечувала догляд та після смерті організувала її поховання.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що після смерті тітки — ОСОБА_5 — він не подавав жодних заяв про прийняття спадщини. Також зазначив, що йому невідоме місце перебування відповідачки ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що понад 20 років проживає разом зі своєю сім`єю окремо від родини та за іншою адресою. З відповідачкою ОСОБА_3 він зв`язку не підтримує, оскільки, зі слів відповідача, після одруження вона припинила спілкування з родиною та фактично обірвала сімейні зв`язки.
Донька ОСОБА_5 — ОСОБА_4 , у поданій до суду заяві про визнання позову зазначила, що на момент смерті матері спільно з нею не проживала, спадщину після її смерті не приймала та жодних заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала. Також вказала, що протягом останніх років постійно проживає у Німеччині, що підтверджується матеріалами заяви. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
На виконання ухвали Ширяївського районного суду Одеської області від 24.09.2025 у справі № 518/1276/25 Ширяївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надіслав до суду копії актових записів цивільного стану, отриманих із Державного архіву Одеської області, а саме: копію першого примірника актового запису про народження № 17, складеного 20.06.1946 року виконавчим комітетом Ширяївської сільської ради Ширяївського району Одеської області, щодо ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копію другого примірника актового запису про народження № 17, складеного 20.10.1946 року виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, щодо ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копію першого примірника актового запису про народження № 14, складеного 16.08.1945 року Ширяївським райбюро актів громадянського стану НКВС, щодо ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , при цьому другий примірник відповідного актового запису не зберігся.
Із наданих копій актових записів цивільного стану вбачається, що вони підтверджують факт державної реєстрації народження осіб у відповідні періоди та містять дані про: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо якої складено два примірники актового запису про народження різними виконавчими комітетами Ширяївського району Одеської області у 1946 році; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо якої складено актовий запис про народження № 14 від 16.08.1945 року, при цьому другий примірник цього запису не зберігся.
Таким чином, з вказаних документів вбачається підтвердження факту народження зазначених осіб їх родинних зв`язків та наявність архівних записів про їх державну реєстрацію, а також часткова відсутність архівного дубліката одного з актових записів, що свідчить про неповноту збереження архівного фонду за відповідний період.
Також, судом досліджено договір оренди землі від 30 липня 2021 року, яким підтверджується, що ще за життя спадкодавиці ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1 та спадкодавиця спільно здійснювали розпорядження земельною ділянкою та приймали рішення щодо її використання. Вказана земельна ділянка на момент розгляду справи перебуває в оренді ТОВ «Альбіна і Ко».
Суд враховує, що наведений договір оренди є належним доказом фактичного зв`язку позивачки зі спадковим майном, підтверджує участь позивачки в управлінні та користуванні спірною земельною ділянкою разом зі спадкодавицею, а також узгоджується з іншими дослідженими у справі доказами щодо характеру сімейних та спадкових відносин між позивачкою та померлою ОСОБА_5 .
Також долученими копіями паспорта громадянки України та картки фізичної особи-платника податків підтверджуються анкетні дані позивачки, її особа та місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де тривалий час проживала спадкодавиця ОСОБА_5 .
З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_37 та ОСОБА_9 були рідними сестрами, народженими у сім`ї ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в селі Бранкованове Ширяївського району Одеської області.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 підтвердили факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи надані позивачем копії документів, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою, а відтак — рідною племінницею померлої ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_34 позивачка успадкувала 1/2 частку спірної земельної ділянки, тоді як інша 1/2 частка перейшла у власність ОСОБА_5 .
Матеріалами справи також підтверджується, що позивачка тривалий час доглядала спадкодавицю, проживала разом із нею, забезпечувала її побутові потреби та після смерті організувала поховання. Вказані обставини підтверджуються довідками органів реєстрації, свідоцтвом про поховання, будинковою книгою та поясненнями свідків.
Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_3 фактично припинила проживання у будинку за адресою реєстрації ще наприкінці 1980-х років після укладення шлюбу та тривалий час не підтримує зв`язків із сім`єю. Відомості про її фактичне місце проживання або перебування відсутні.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 , хоча і був зареєстрований за адресою проживання спадкодавиці, фактично протягом багатьох років проживає окремо разом зі своєю сім`єю за іншою адресою. Жоден із відповідачів не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачкою доведено факт родинних відносин між нею та спадкодавицею, а також доведено, що саме позивачка фактично та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Суд вважає, що даний факт підтверджується доказами, наявними у справі.
Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав, зокрема вказаний факт необхідний їй для прийняття спадщини після смерті тітки.
Підстав для відмови в задоволенні позову в частині про встановлення факту родинних відносин суд не вбачає.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.
На виконання ухвали суду, Київською державною нотаріальною конторою у м. Одеса надано суду копію спадкової справи №263/2022 після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 .
Зі спадкової справи судом встановлено, що спадкова справа № 263/2022 заведена на підставі заяви ОСОБА_1 , від 29.03.2022 року про прийняття спадщини.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання право власності на частку у праві приватної спільної часткової власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), кадастровий номер: 5125480500:01:001:0105, з огляду на таке.
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Спадкодавиця за життя була співвласником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,0505 га, розташованої на території Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, кадастровий номер 5125480500:01:001:0105, та володіла 1/2 її часткою на праві приватної спільної часткової власності.
Позивачка — ОСОБА_1 — звернулася до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 263/2022.
Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю безспірного встановлення кола спадкоємців та наявністю розбіжностей у документах, що підтверджують родинні зв`язки.
Судом встановлено, що позивачка є племінницею спадкодавиці та спадкоємцем за правом представлення, однак наявні в актових записах цивільного стану помилки у написанні прізвищ її матері не дозволили нотаріально підтвердити цей факт без судового рішення.
Факт спорідненості позивачки зі спадкодавицею підтверджується сукупністю письмових доказів: свідоцтвами про народження, шлюб, смерть, відповідями органів ДРАЦС, архівними довідками, а також іншими матеріалами справи, які в своїй сукупності підтверджують родинний зв`язок між сторонами.
Крім того, встановлено, що позивачка фактично здійснювала дії щодо збереження та оформлення спадкового майна, зокрема зверталася до нотаріуса, ініціювала відкриття спадкової справи та надала необхідні документи для оформлення спадщини.
Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , а відсутність можливості нотаріального оформлення спадкових прав зумовлена виключно наявністю формальних розбіжностей у документах та необхідністю їх судового підтвердження.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачки позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264,265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Бранкованове, Ширяївського району, Одеської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Чорноморськ, Одеської області, є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну/другу) частку у праві приватної спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5.0505 гектарів, у тому числі за земельними угіддями: рілля — 5.0505 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (двадцять сім), ділянка № НОМЕР_2 (сто тридцять один) (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки: 5125480500:01:001:0105, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її тітки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_14 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Адреса проживання в Німечинні: Ешгартен 5, НОМЕР_15 , Заербек.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя           А.В. Гуржій